251 



1865. Laphystius, Lilljeborg, On the LysianassaMagellanicaetc. 1865. p. 18. (Tabel.) 

 1870. — A. Boeck, Crust. amphip. bor. et aret. 102. 



Maxillæ Imi paris palpo nodifoniii; lamina inieriore parva. 



Pedes maxillares palpo 2arliculato. 



Corpus suhdepressum, latnm. 



Anlennæ siiperiores inferioribus longiores. 



Pedes Imi paris graciles, manu subcheliformi destiluti. 



Pedes 2di paris manu parva; ungve lalo, laminiformi. 



Pedes 3tii et 4li paris robiistissimi; articulo 2do, 3tio et 4to brevissimis; 

 «ngve pervalido, ciirvo. 



Krøyer opstillede denne Slægt i 1842. Han skiller den fra de øvrige Slægter, 

 foruden ved Legemets nedtrykte og ved Følernes korte og stærke Fonn, ved det 

 tynde første og det stærke andet Fodpar, hvis Haand er forsynet med en bred Klo, 

 tillige ved de følgende Fodpars stærke Bygning og ved Munddelenes eiendommelige 

 Form. Denne Slægt blev af Spence Bate kaldet Darwinia, da han troede, at den af- 

 viger fra Krøyers Slægt Laphystius ved, at Kloen ikke er pladeformig og forsynet med 

 Børster paa Enden. Dette er dog ikke ganske rigtigt; thi sees Kloen fra Siden, er 

 den tynd og smal, men sees den forfra, er den bred. Han har desudeu ikke undersøgt 

 Munddelene, som frembyde de karakteristiske Kjendemærker. Han finder ogsaa, at den 

 nærmer sig Oxycephalus blandt Hyperiderne, ved at det tredie Haleled ikke er saa bredt 

 som det foregaaende. Den henføres af ham til Underfamilien Phoxides, medens den af 

 Lilljeborg 1865 henføres til Atylinæ. Denne sidste fremhæver ogsaa, at Hannen er 

 meget mindre end Hunnen, og at det andet Fodpars Haand er hos Hannen tykkere og 

 kortere end hos Hunnen. Ved hele sin Form afviger denne Slægt meget fra de fore- 

 gaaende, da Legemet er overensstemmende med dens parasitiske Levemaade. Det er 

 her nedtrykket, medens det hos de foregaaende Slægter er sammentrykket. Sidepla- 

 derne ere ogsaa meget mindre end hos de foregaaende, hos hvilke de ere meget store. 

 Paa Grund af denne Legemets nedtrykte Form er Hovedet bredt, og Øinene komme 

 derved til at ligge paa den øvre Side af Hovedet. Pandehomet faar ogsaa en usæd- 

 vanlig bred Fonn, medens det hos de foregaaende Slægter er sammentrykket. Følerne 

 eré korte; de øvres Grundled bliver ualmindelig meget fortykket i Forhold tilde nedres, 

 ligesom de ere længere end disse. Det første P^odpar er meget tyndt, og dets femte 

 Led ikke uddannet til en Gribehaand. Paa det andet Fodpar, som er noget tykkere, 

 er derimod det femte Led uddannet til en Gribehaand, og dets Klo er bred. De 

 tvende . følgende Fodpar ere ganske eiendommeligt hyggede og udviklede til, at 

 Dyret dermed kan fastholde sig paa den Vært, hvorpaa den lever; de forreste Led 

 ere meget korte, brede, stærke, medens det femte er forlænget, krummet, og paa 

 dets Ende er fæstet den særdeles store, krumme, paa Enden spidse Klo. Mund- 

 delene frembyde ogsaa flere Eiendommehgheder. Kindbakkeme ere saaledes meget 



32* 



