349 



kort og kun lidet udvidet; det fjerde er næsten af den samme Længde, men smalere, 

 medens det femte Led er meget længere. Kloen er stærk, lidt krummet. 



De tre følgende Fodpar ere af eens Bygning; det første Led er bredt, æg- 

 formet, smalere mod den ydre Ende og saugtakket paa den bagre Rand; det tredie er 

 længere end det fjerde, men kortere end det femte Led og ikke meget stærkt udvidet. 



Det første Par Springfødders ydre Gren er ubetydelig kortere end 

 den indre. 



Det andet Par er kraftigere og forkortet. 



Det sidste Par naar omtrent saa langt bagud som det første; Grenene ere 

 kortere, lige lange, lancetdannede, med Tome paa begge Rande. 



Halevedhænget er stort, af en ægrund Form, længere end bredt ved Ro- 

 den, udelt. 



Farven er bleg, gulagtig, med brunrøde Pletter paa Ryggen og Legemsleddene. 



Den er fundet ved Christiansund af Rathke, ved Haugesund af mig paa 1 — 3 

 Favnes Dybde, og er ifølge Bruzelius fundet af v. Diiben ved den norske Kyst. 



Gen. V. AMPHITHOPSIS, A. Boeck, 1860. 



Deriv. : Amphithoe og o^pti Udseende. 



Syn.: 1860. AmpliitJiopsis, A. Boeck, Forhandl, ved de Skand. Naturf. 8de Møde. p. 661. 



1870. — A. Boeck, Crust. amphip. bor. et aret. p. 118. 



Type: Amphithopsis longicaudata, A. Boeck. 



Mandibulæ articulo palpi 3tio valido. 



Maxillæ Irai paris lamina interiore lata, ovata, in margine interiore seiis 

 paucis pluraosis instructa. 



Pedes raaxillares lamina exteriore parva, in margine interiore spinis lenui- 

 bus instructa. 



Corpus compressum, nee carinatum nee spinosum. 



Antennæ superiores elongatæ inferioribus longiores; articulis pedunculi bre- 

 vibus; flagellis prælongatis. 



Pedes Imi et 2di paris vel angusti vel robusti; manu 2di paris validiore 

 qvam Imi paris. 



Pedes saltatorii ramo interiore longitudinem exterioris superanti; pedes salta- 

 torii ultimi paris pedunculo perbrevi. 



Appendix caudalis parva, integra. 



Bruzelius gav i 1859 Slægtsnavnet ParamphithoS til en stor Mængde Arter, 

 hvoraf flere allerede forhen vare henførte til andre Slægter. I 1860 fandt jeg imidler- 

 tid, at denne Slægt indeholdt saa mange differente Typer, at jeg troede at maatte ud- 



