385 



Dorsiim non carinatum. Segmenta posleriora trunci et orania postabdominis 

 dentibus transversim positis plus minusve armata. 



Oculi parvi, rotundati. 



Antennæ superiores infcrioribus longiores. 



Pedes 2di paris iisdem Imi paris majores; manu permagna, apud marem majore. 



Pedes saltatorii ultimi paris reliqvos multo eminentes, ramo interiore minimo; 

 exteriore prælongato. 



Appendix caudalis usqve ad basin fissa. 



Denne Slægt blev opstillet af Leach paa Montagus Cancer (Gammarus) palmatus 

 og optaget i 1825 af Desmarest. Den er af Milne-Edwards stillet under Slægten Gam- 

 marus, medens Dana atter hav optaget Slægtsnavnet med følgende Diagnose : „Epimeræ 

 5tæ 4tis multo breviores. Styli caudales uno ramo longo, sive subcylindrico sive foliaceo, 

 altero brevi vel obsoleto. (Digitus in manu latus sæpe daudens). Antennæ Imæ sæpius 

 longiores." Hertil kommer: „ Antennæ Imæ non appendiculatæ," medens hos Slægten 

 Mæra ere „Antennæ primæ appendiculatæ." Spence Bate viser imidlertid, at dette 

 netop er Tilfældet med Slægten Melita, hvorfor Dana's Arter af Slægten Mæra maa 

 henføres hertil. Costa's Slægt Ceradocus er ogsaa stillet herhen af Spence Bate, men 

 det er uvist, om dette bør ske, da Costa ogsaa optager Slægten Melita, og da det sidste 

 Par Springfødder hos hans Slægt Ceradocus er anderledes formet end hos Melita. Som 

 hos de tvende foregaaende Slægter ere her Kindbakkernes Palper tynde; det første 

 Kjæbepars indre Plade er større end hos Mæra, men mindre end hos Gammarus, og 

 besat paa den indre Rand med en Række fjærdannede Børster. løvrigt stemmer den i 

 Munddelene overeens med Slægten Gammarus. I det Ydre skiller den sig let fra denne 

 sidstnævnte Slægt ved sine smaa runde Øine og ved Halens Led, der paa den bagre 

 Rand ere væbnede med stærke Tænder og ikke med Grupper af Torne som hos hin 

 Slægt. I den sidste Henseende skiller den sig ogsaa fra Slægten Mæra, hos hvilken 

 ogsaa Sidepladerne ere smaa, medens de ere temmelig store hos Melita. Denne ad- 

 skiller sig ogsaa fra den foregaaende Slægt, ved at det sidste Par Springfødders ydre 

 Gren er meget forlænget, medens den indre er meget liden. Til denne Slægt hører ikke 

 faa Arter baade fra den nordlige og sydlige Del af vor Halvkugle, hos os er der dog hidtil 

 kun fundet tre Arter. 



MELITA OBTUSATA, Montagu, 1815. 



Cancer (Gammarus) ohtusatus, Montagu, Trans. Linn. Soc. 1815. XL p. 5. t. 2. fig. 7. 



Amphithoe obtusata, Milne-Edwards, Ann. d. sei. nat. 1830. XX. p. 377. Hist. d. Crust. 



1840. IIL p. 83. 



— — Gosse, Mar. Zool. 1855. L p. 141. 



49 



