387 



nen end hos Hunnen. Hos den første er det fjerde Led overmaade kort; Haanden' er 

 næsten triangulær, med en mere buet forreste end bagre Rand og med en skråa af- 

 skaaret Griberand. Denne hajr 3-4 brede Tænder og paa Enden en stor, bred Tand, 

 paa hvis indre Side der findes en dyb Grube, der optager Kloens Spids. Kloen er 

 bred og sammentrykt, især mod Spidsen, der er afrundet. 



Det tredie og fjerde Fodpar ere forlængede, smale. 



De tre følgende Fodpars første Led er bredt, saugtakket paa den bagre 

 Rand; det tredie er ikke meget udvidet, længere end det fjerde, men kortere end det 

 femte Led. Kloen er stærk og krummet. 



• Det første Par Springfødders Grene ere næsten lige lange, med Tome i 

 Spidsen og paa den øvre Rand, samt naa næsten til Enden af det sidste Pars Grundled. 



Det andet Par er noget kortere. 



Det sidste Pars ydre Gren er meget forlænget og længere end Grundled- 

 det, der ligeledes har Tome i Spidsen og paa den øvre Rand; den indre Gren er 

 kort, rudimentær. 



Halevedhænget er dobbelt; Fligerne ere tilspidsedé mod Enden og have et 

 Par Tome nær Spidsen paa den ydre Rand. 



Farven er hvid, med svage zinnoberrøde bølgende Baand over den bagre Del 

 af hv erj. Led og qver Fodparrene. Efter Bruzelius er den hvid med røde Flekker. 



Ifølge Norman er Melita proxima, Spence Bate and Westwood, Brit. sessile-eyed 

 Crast. p. 344, den almindeligste Form for Hannen at denne her omhandlede Art, og Me- 

 gamæra Alderi, sammesteds p. 407, Hunnen, hvorimod den typiske Form er meget min- 

 dre almindelig ved Shetland. 



Den forekommer ved Bergenskysten, hvorfra der findes Exemplarer i Bergens 

 Museum. Ved Haugesund fandt jeg den temmelig hyppig paa flere Steder, ligesom ved 

 Mandal, Farsund og i Christianiafjorden. Efter Bruzelius forekommer den ved Bohuslen. 

 Af Norman er den tåget ved Shetland og forekommer ogsaa paa flere Steder ved Eng- 

 land. Ifølge Metzger findes dens Varietet M. proxima hyppig paa 8—10 Favnes Dybde 

 ved den ostfrisiske Kyst. 



MELITA PALMATA, Montagu, 1806. 



(Pl. XXIV fig. 4.) 



Cancer (Gammarus) palmatus , Montagu, Traus. Linn. Soc. 1806. VIL p. 69. t. VI. fig. 4. 

 Gammarus Dugesii, Milne-Edwards, Ann. d. sei. nat. XX. p. 368. Hist. d. Crust. 



1840. III. p. 54. 



— — Zaddach, Synops. Crust. Pruss. 1844. p. G. 



— palmatus, Milne-Edwards, Hist. d. Crust. 1840. III. p. 55. Regne animal. 



, 3. edit. Cmst. pl. 60. fig. 3. 



— — Frey u. Leuckart, Beitr. z. Kenntn. wirbell. Thiere. 1847. p. 162. 



49* 



