399 



Mandibulæ arliculo palpi 3lio longiore qvam 2do. 



Maxillæ Imi paris lamina inleriore parva, in apice setis compluribus plu- 

 mosis instructa. 



Maxillæ 2di paris laminis perbrevibus el perlatis. 



Pedes maxillares lamina exteriore brevi, vix ad dimidium articuli palpi 2duin 

 elongatnm porrecta. 



Corpus elongatum, angustum; epimeris parvis, rigidis; dorso carinato; ca- 

 rina in extreino margine posleriore segmentorum trunci ultimoruni et postabdominis 

 qvinqve anteriorum in dcntes retroversos desinenli. 



Antennæ superiores inferioribus longiores; pedunculo mediocriter elongato. 



Pedes Imi et 2di paris invicem eadem forma, sed pedes Imi paris paulo 

 inajores qvam 2di paris. 



Pedes parinm reliqvorum sat elongati; pedes 7mi paris iisdem 6ti paris 

 breviores. 



Pedes saltatorii ultimi paris elongati; ramis foliaceis invicem fere eadem 

 longitudine, in margine setosis. 



Appendix caudalis sat brevis, usqve ad basin fissa. 



Denne af Spence Bate i 1862 opstillede Slægt paa Gammarus loricatus, Sabine, 

 er atter optaget af G. 0. Sårs i 1867 og af mig i 1870. Spence Bate nævner i sin 

 Karakter af Slægten, at Kjæbefødderne ere subpediforme, og at den indre sqvamiforme 

 Plade kun er lidet udviklet. Det er ikke den indre, men den ydre Plade, der er saa 

 lidet udviklet, hvilket Sårs allerede har fremhævet. Palpen derimod er meget forlænget. 

 Det tredie Led paa Kiudbakkernes Palpe er ikke meget bredt, men derimod længere 

 end det andet. Det første Kjæbepars indre Plade er liden og oval, med ikke mange 

 ^ærdannede Børster paa Enden. Det andet Kjæbepars Plader ere temmelig smaa og se 

 derfor meget brede ud. I det Ydre er Formen meget karakteristisk ved den Kjøl, 

 der strækker sig langs det hele Legeme, og som paa Enden af de fleste Led gaar ud 

 i stærke Tænder. Sidepladerne ere ikke store, men stive. Det første Fodpars Haand 

 er større end den samme paa det andet Par, og medens det i Regelen er Tilfældet, 

 at de tre bagre Fodpar tiltage efter hverandre i Længde, er her det syvende meget 

 mindre end de tvende foregaaende Par. Det andet Par Springfødder er meget for- 

 kortet, hvilket ogsaa er Tilfældet hos Slægten Fallasea. Det sidste Par Springfødders 

 Grene ere store, iige lange, Halevedhænget er lidet, kløvet til Roden. 



