321 



prominenti et serie dentium inferiore in setain longain et plumosam desinenli; palpo 

 plus minusve robusto, 3articulato. 



Labium inferius latum. 



Maxillæ Imi paris dentibus firmis, pectiniformibus armatæ; palpo 2arliculato, 

 in apice maxillæ sinistræ dentibus, in apice maxillæ dexlræ spinis armato; lamina 

 inleriore mediocri aut parva, setas plumosas multas vel paucas gerenti. 



Maxillæ 2di paris lamina exleriore paulum ultra interiorem porrecta. 



Pedes maxillares lamina exteriore magnitudinis mediocris, raro permagna, in 

 margine dentibus vel spinis armata; palpo plus minusve elongato; articulo ultimo in 

 apice spinoso, perangusto et parum ungviformi. 



Antennæ longæ ; etiam inferiores flagellum elongatum, multiarticulatum gerentes. 



Pedes trium pariuin ultimorum longitudine gradatim crescentes; articulo Imo 

 postice dilalato. 



Pedes sallatorii biramei. 



Appendix caudalis major vel minor, integra vel fissa. 



Lilljeborg opstillede i 1865 (on the Lysianassa Magellanica) denne som den ot- 

 tende Underfamilie af Familien Gammaridæ. Han karakteriserer den paa følgende Maade : 

 De øvre Følere mangle Bisvøbe; Øinene ere sammensatte; det syvende Fodpar er 

 kim lidt længere end det sjette, og dets sidste Led er kloformet; Kjæbeføddernes Pla- 

 der ere vel udviklede. 



Paa Grund af den rummelige Diagnose indeslutter han i denne Underfamilie 

 Slægterne Odius, Iphimedia, Lafystius, Calliopius, Paramphithoe, Atylus, Dexamine og 

 Acanthonotus. Af disse udskilte jeg igjen de fleste i 1870, men tilføiede en Del nye 

 Slægter, hvorved denne Underfamilie har faaet en ny, mere indskrænket Karakter. 



Underfamilien AtyJince viser Overensstemmelse med Gammarinæ og Dexaminæ 

 ved, at Kindbakkerne ere næsten af samme Bygning paa begge Sider. Derimod har 

 det første Kjæbepars Palpe en forskjellig Bevæbning, idet den paa den ene Side har 

 Tænder og paa den anden Børster. Fra Gammarinæ skiller den sig væsentlig kun ved, 

 at de øvre Følere mangle Bisvøbe, medens den skiller sig fra Bexamince ved flere ka- 

 rakteristiske Forhold i Munddelene. Maaske bør denne Underfamilie sammen med 

 Gammarinæ undergaa en Forandring i systematisk Henseende, da Karakteren, der er 

 hentet fra Bisvøben, ikke kan have nogen saa stor Betydning, at derved tvende Under- 

 familier kunne adskilles. Derimod er der flere andre Forhold, som ere fælles for Slæg- 

 ter indenfor begge Underfamilier, der burde kræve, at disse bleve stillede sammen lige- 

 over for andre Slægtsgrupper. 



Til denne Underfamilie har jeg henført Slægterne Atylus, Fontogcneia, Hali- 



rages, (Mliopius, Amphithopsis, Cléippides og Laofhoes. Af disse viser Atylus en sær- 



41 



