374 



medio dente et in utroqve latere una spina armatum; segmentum ultimum spinas 



duas gerens. Antennæ siiperiores flagello appendiculari perbrevi. Pedes saltatorii 



ultitni paris ramis elongatis, angustis; ramo exteriore tertia parte longiore qvam 

 interiore et in margine seiis multis, plumosis instructo. 



Længden er 10— IS""". 



Denne Art ligner meget Gammarus locusia og adskiller sig lidet fra denne. 



Legemet er høit og sammentrykt; det andet og tredie Haleleds nedre, bagre 

 Alnkel er tilspidset; det ^erde er i den bagre Rand paa hver Side af Midtlinien væb- 

 net med tvende smaa Torne; det femte har en stærk Torn paa Midten og en længere 

 Børste paa hver Side; det sidste Haleled er lige over for Udspringet af Halevedhænget 

 paa hver Side af Midtlinien væbnet med en Torn. Hovedets Sidevinkler ere meget af- 

 rundede. Øinene ere smaa, ovale. 



De øvre P'øleres Svøbe dannes af 25—30 Led og Bisvøben af 3—4 Led. 



De nedre Føleres Svøbe dannes af 12 — 15 Led og er lidt længere end Skaf- 

 tets sidste Led. 



Det første Fodpar er kortere og stærkere end det andet; det Qerde Led er 

 triangulært; Haanden er ubetydelig længere, af næsten ægdannet Form. 



De tvende første Par Springfødders ydre Gren er lidt kortere end den 

 indre; begge Grene have paa Enden tre Torne og nogle faa lignende i den øvre Rand. 



Det sidste Pars ydre Gren er længere og bredere end den indre; begge 

 have i Randene lange, fjærdannede Børster, den ydre har desuden i den ydre Rand 

 nogle Torne og lignende stærke i Spidsen. 



Halevedhængets Fliger have i Spidsen tre Torne, hvoraf den midtre er den 

 stærkeste. 



Den findes hyppig omkring Christiania i Bække og Elve. Efter Bruzelius er 

 den ligeledes hyppig i Sverige, og efter Zaddach almindelig i Preussen. Norman har 

 fundet den ved Shetland. 



Gen. n. PALLASEA, Spence Bate, 1862. 



Deriv. : Opkaldt til Ære for Zoologen Pallas. 



Syn.: 1862. Pallasea, Spence Bate, Catal. Amphip. Crust. Brit. Mus. p. 300. 



1867. — Gr. 0. Sårs, Hist. nat. d. Crust. d'eau douce de Norvége. 



1870. — A. Boeck, Crust. amphip. bor. et aret. p. 126. 



Type: Oniscus cancelhis, Pallas. 



Mandibulæ articulo palpi 3tio elongato, angusto. 



Maxillæ Imi paris lamina interna lata, non longa, in margine interiore seiis 



mullis, plumosis instructa. 



i 



