651 



Krøyer opstillede denne Slægt i 1845 paa Arten D. spinosissima fra Grønland. 

 I sin Slægtsdiagnose anfører han, at det første Fodpars fjerde Led er den egentlige 

 Haand, og at det femte med Kloen danner en toleddet Finger. Denne Anskuelse synes 

 mig tvungen, og jeg kan ikke finde andet, end at det femte Led danner den egentlige, 

 om end lille Haand. Krøyer bar ogsaa angivet, hvilken stor Forskjel der paa det an- 

 det Fodpar er mellem Hannen og Hunnen, hvilket Spence Bate mindre synes at have 

 bemærket. Han har ligeledes fremhævet, at det tredie og Qerde Fodpars Bygning ikke 

 er fuldkommen eens. 



I 1855 kaldte Spence Bate Slægten Dyopedos, forinden han kjendte Krøyers 

 Arbeide, hvorpaa han senere optog Slægtsnavnet Dulichia. 



DULICHIA SPINOSISSIMA, Krøyer, 1845. 



Dulichia spinosissima, Krøyer, Nat. Tidsskr. 1845. 2. R. 1. B. p. 512. Voy. en 



Scand. pl. XXII. fig. 1. 



— — Spence Bate, Catal. Amphip. Crust. Brit. Mus. 1862. p. 347. 



pl. LIV. fig. 8. 



— v — Goés, Crust. amphip. mans Spetsb. 1865. p. 18. 



— — A. Boeck, Crust. arapliip. bor. et aret. 1870. p. 182. 



Caput in rostrum fpontiile longum, rectnm et acuminatum prodnclum. Seg- 

 menta Irnnci in margine inferiore spinis validis inslructa. Segmentum trunci 7mum 

 et segmenta posta bdominis duo anleriora in margine posteriore dentibus binis armata; 

 segmentum postabdominis 3tium in eodem loco dente uno longissimo armatum. Pe- 

 iles 2di paris apud marem articulo Imo valde dilatato, in angulo inferiore anteri- 

 ore produclo; manu elongato, subcurvata, ex superiore tertia parte marginis poste- 

 rioris calcem subcurvalam emittenti et in extremo margine prope radicem ungvis 

 «pina valida instructa. Pedes trium parium uUimonim prælongati; articulo 3lio lon- 

 gitudinem articuli 4ti et 5ti junctorum superanti. Pedes saltatorii Imi paris ramo 

 exteriore longitudinem pedunculi æqvanti; ramo interiore longiore. 



Legemet er forlænget smalt; det første Legemsled, der er lidt kortere end 

 det andet, er paa hver Side væbnet med tvende udåd og nedad rettede Tome ; det an- 

 det har fem; det tredie og fjerde have hver fire: det femte Led 3—4, af hvilke dog 

 de bagre i Regelen ere utydelige; det sjette og syvende, som ere sammensmeltede, ere 

 væbnede paa den samme Maade og udsende fra Midten af den bagre Rand tvende stærke 

 Tome ved Siden af hinanden. Halens tvende første, korte Led have lignende Torne; 

 det længere tredie udsender derimod en stor, bagudrettet Torn; det fjerde er meget 

 langt og tyndt; det femte Led er meget kort. Sidepladerne ere særdeles smaa. Ho- 

 vedet er meget forlænget, idet Fanden gaar fortil ud i et meget sammentrykt, knivdan- 



82* 



