l&l 



Pedes lini paris plus minusve elongati, robusti; inanu qvadrangiilari. in 

 acie obliqve triincata. 



Appendix caudalis pedunculo peduin saltaloriorum ultimi paris longior. 



Pedes saltalorii ultimi paris ramis longioribus qvam pedunculo, setosis. 



Corpus non altiim. Epimera haud alla; 4lum nee valde incisuin nee latius 

 qvam allum. 



Angulus inferior posticus segmenli postabdominis 3tii productus et sur- 

 sum acutus. 



Krøyer fandt i 1838 (Grønlands Amphipoder beskrevne), at de af ham fra Grøn- 

 land beskrevne Arter skilte sig fra den af Miine Edwards opstillede Slægt Lysianassa 

 ved de tvende første Fodpai'S Form, og foreslog for sine Arter Slægtsnavnet Anonyx. 

 I 1840 delte Milne Edwards Slægten Lysianassa i tvende Slægter, idet han opstillede 

 en ny Slægt Alibrotus paa den ene Art og henførte Krøyers Anonyxarter til den gamle 

 Slægt Lysianassa. Krøyer troede desuagtet i 1844, at begge Slægter kunde beståa ved 

 Siden af binanden, og de senere Forskere have ogsaa optaget Slægten Annmjx, undtagen 

 Goés, der opstiller alle Anonyxarter under Slægtsnavnet Zj/smwassa. Spence Bate (Catal. 

 Crust. Amphip. Brit. Mus. p. 72) finder, at det første Fodpars ,Form er det eneste Mærke, 

 hvorved Anonyx skiller sig fra Lysianassa, og at det maaske er muligt, at en fremtidig 

 Undcrsøgelse vil afgjøre, om ikke denne Karakter hos nogle Species alene er en Kjøns- 

 forskjel. Krøyer har dog allerede forlængst paavist, ved hvilke Karakterer Kjønnene skille 

 sig fra hinanden, og disse ligge ikke i Føddernes, men i Følernes Bygning. Fra denne 

 Slægt har jeg allerede i det Foregaaende udsondret flere Slægter, hvis Arter ikke stemme 

 overens med den typiske Art (C. nugax, Phipps), A. lagena, Krøyer, og en stor Mængde 

 af de til denne Slægt henførte Arter maa udsondres fra den. Muuddelene hos denne 

 Slægt vise en vis Overensstemmelse med dem hos nogle af de følgende Slægter, især 

 hos Orchomene, Tryphana og Tryphosa; Overlæben er nemlig hos alle disse hjelmformig 

 og dækker med sin fortykkede Ende Kindbakkernes Spidser. Disse Slægter afvige dog 

 igjen fra hverandre ved de øvrige Munddeles Form samt ved Følernes, de tvende første 

 Fodpars og Halens forskjellige Bygning. Kindbakkerne ere saaledes hos Slægten Anonyx 

 meget stærke, men ikke synderlig forlængede, de have en lang, men smal Tyggeknude, 

 og deres Palpe er fæstet nærmere Enden end Tyggeknuden. Det første Kjæbepar er 

 ogsaa meget bredt, men dets indre Plade er meget kort, kun lidt længere end bred og 

 har paa Enden tvende stærke, fjærdannede Børster. Det andet Kjæbepars Plader ere ogsaa 

 korte, men brede, Kjæbeføddernes ydre Plader ere meget store, og de have paa Randen 

 en tæt Række af smaa Knuder. De nedre Føleres tredie Led er kort, og det fiJrste 

 Fodpar er mere eller mindre forlæuget. Halevedhænget er ogsaa forlænget, længere 

 end Grundleddet paa det sidste Fodpar, og dybt kløvet. Legemet er ogsaa i det Hele 

 temmelig langstrakt, hvorfor den femte Sideplade er længere end høi. 



