180 



Det tre die og fjerde Fodpar ere meget forlængede; deres tredie T^ed er 

 kort, ikke meget udvidet; det tjerde er næsten af samme Længde, medens det femte 

 er meget længere end dette. Kloen er omtrent Halvdelen af det femte Leds Længde, 

 er smal og svagt krummet. 



Det femte Fodpar er kort, dets første Led er stærkt udvidet bagud, saa at 

 Leddet kun er noget høiere end bredt; det tredie Led er udvidet, og den nedre bagre Vinkel 

 erudtrukket; det fjerde er af samme Længde, men meget smalere, det femte er længere 

 end tredie. Kloen er omtrent Halvdelen af det femte Leds Længde og noget krummet. 



De tvende følgende Fodpar tiltage ubetydeligt i Længde; alle Led have 

 omtrent den samme Bygning som paa femte Fodpar. Disse Fodpars første Led er 

 ikke saugtakket paa den bagre Hand. 



Springfødderne ere korte. 



Halevedhænget er forlænget, mere end dobbelt saa langt som bredt ved 

 Roden og næsten fuldstændig kløvet. 



Denne Art er fundet temmelig sjelden ved Spitsbergen paa 20 Favnes Dybde, 

 ved Brettesnæs paa 40 og ved Skraaven paa 50 — 100 Favne af G. 0. Sårs. 



Gen. XIV. TRYPHOSA, A. Boeck, 1870. 



Deriv. ; Tpy<pwffa (et græsk Kvindeuavn). 



Syn.: 1870. Tryphosa, A. Boeck, Crust. amphip. bor. et aret. p. 37. 



Typ.: Anonyx nantis, Krøyer. 



"^CuAx luJrvi ' Epistomuni plus minusve prominens. 



Mandibulæ palpo gracili fere in eadem altitudine ac tuberculo molar! affixo; 

 articulo paipi 3lio brevi. 



Maxiliæ Imi paris lamina interiore ovata, in apice setas duas plumosas ge- 

 renti; palpo in apice dentibus nonnullis obtusis instructo. 



Maxiliæ 2di paris laminis haud valde prælongatis. 



Pedes maxillares lamina exteriore lata, ovata, in margine interiore nedis 

 mullis, in apice spinis duabus armata, ulfra linem articuli paipi 2di porrecta. 



Pedes Imi paris elongati. 



Appendix caudaiis prælongafa, ultra finem articuli ultiini pcdum saltato- 

 riorum porrecta. 



Deime nye Slægt indbefatter lire Arter, hvoraf T. longipes, Spence Bate, maaske 

 senere vil blive udskilt, da Overlæben i sin Form meget afviger fra den hos de øvrige 

 hidhørende Arter. L. nardonis, Heller, fra Adriaterhavet maa efter hans Beskrivelse og 

 Tegning henføres hertil. I Overlæbens Form stemmer denne overens med Slægten 

 Orchotnene, og ligesom hos denne er det første Kjæbepars indre Plade noget for- 



