•247 



af den samme Fonn, men det første Led er kortere, og Haanden er stærkere samt bredere 

 mod Enden. 



De tvende følgende Fodpar ere kortere og stærkere; deres tredie Led er 

 meget kort, lidet udvidet og kun lidt længere end det §erde, som er meget kortere 

 end det femte; Kloen er stærk, krum. 



Det femte og sjette P^odpars føi"steLed er bredt, langstrakt, firkantet, med 

 afrundede Hjørner, medens det samme Led paa det syvende Fodpar er udtrukket i 

 den nedre bagre Vinkel til en stærk Torn og er concav og saugtakket i den indre Rand ; 

 deres tredie Led er længere end det flerde. 



Det første Par Springfødder naar ligesaa langt bagud som det sidste Par; 

 dets Grene ere saa lange som Grundleddet, lige lange, besatte med Tome og tilspidsede 

 mod Enden. 



Det andet Pars ydre Gren er kortere end den indre. 



Det tvedie Pars ydre Gren er kortere end den indre og meget længere end 

 Grundleddet. 



Halevedbænget er langt, smalt og vinkelformig indskaaret i den bagi"e Rand. 



Legemet har efter Rathke en hvid Giimdfarve med et svagt straagult Austrøg. 

 Paa den øvre Side sees Tværbaand, bestaaende af sorte Punkter, og derimellem 

 liggende okergule eller rødgule, smale Striber. Efter Krøyer har den vexelvise smale 

 Striber af rødbrun og gul Farve. Øinene ere pm-purfarvede. Exeraplarer, som jeg 

 tog ved Haugesund, havde en hvid Gnmdfarve; Følerne vare rødbrunt spraglede. Ho- 

 vedet var rødbrunt langs Rygsiden og paa alle Rande, men ogsaa de purpuiTøde Øine om- 

 gaves af et hvidt Felt. Legemets fire første Led vare paa Midten tegnede med et rødbrunt 

 Baand, der var indfattet af Gult; de tre følgende samt Halens fire første Led vare 

 prydede med to saadanne Baand, der stode længere fra hinanden, jo bredere Led- 

 dene vare. Mellemnimmet mellem disse Baand havde en guldgul Farve, lignende 

 Baand strakte sig langs hver af de fire første Sideplader, og paa de tre bagre Fodpars 

 første Led saaes tvende saadanne. Paa Siderne antoge de brune Baand en rosenrød 

 Farve. Ryggen havde hos enkelte Exemplarer et stærkere gult Anstrøg end hos andre. 



Nordligst er den tåget af R. Collett i Folden-Fjord. Ved Christiansund og 

 Molde er den fanget af Rathke og Danielssen, af G. 0. Sårs ved Aalesund paa 50—100 

 Favnes Dybde, ved Haugesund fandt jeg den overmaade almindelig paa enkelte Steder. Efter 

 Bruzelius findes den ogsaa ved Bohuslån og i Kattegattet efter Krøyer. Baade ved Shet- 

 land og ved Englands Kyster findes den paa flere Steder og gaar efter Heller lige ned 

 til Adriaterhavet. 



Gen. HL. ODIUS, Lilljeborg, 1865. 



Deriv. : Forandring af Otus. 



Syn.: 1862. Otus, Spence Bate, Catal. Amphip. Brit. Mus. 1862. p. 128. 

 (Navnet er brugt til en Fugl). 



