62 



kjendte Arter, og jeg tør saaledes ikke anse de nordiske Have for noget saadaut Cen- 

 tralpunkt. Åt de varmere Have ikke ere saa fattige paa Gammarine Atnphipoder, som 

 man hidtil har troet, — tlii man har længe antaget, at de Hyperinc Amphipoder tillage 

 i Forrnrigdom i varmere Have, — kan blandt andet sees deraf, at Fritz Muller alene 

 ved Desterro har iiden at gaa noget i Dybden fundet et stort Antal Arter. Ved at 

 gjennemgaa de i Kjøbenhavn opbevarede Former fra Vestindien, Sydafrika og andre 

 Steder fandt jeg ogsaa et ikke ringe Antal nye Former, saa jeg maa være af den 

 Formening, at fortsatte Undersøgelser meget ville forøge Antallet ogsaa i de ti-o- 

 piske Have. 



I 1871 gjorde jeg i et Bidrag til Kaliforniens Amphipodefauna opmærksom paa, 

 at der fra Kalifornien, russisk Asien, Japan og China, fra hvilke Steder Amphi- 

 poderne ere undersøgte af Dana, Brandt, De Haan, Stimpson samt mig, ikke var 

 fundet en eneste Slægt, af hvilke ikke Arter ere fundne ved Norges Kyster; jeg om- 

 talte ligeledes, at Amphipoderne fra den sydlige Halvkugle, naar man undtager Hy- 

 peridea, der i de sydlige og varmere Have optræde i stor Rigdom og ofte i eventyr- 

 lige Former, meget lidet afvlge fra de Former, vi kjende ved vore Kyster. Kun enkelte, 

 som Dana's Slægter Clydonia og Icilius, have et fra vore afvigende Præg. Heller 

 ikke blandt de Amphipoder, som jeg har havt Anledning til at undersøge fra Vest- 

 indien og Sydafrika, findes der mange nye Slægter, og disse have ikke noget særegent 

 Præg, men slutte sig nær til de hos os kjendte Former. Saaledes synes Amphipo- 

 derne fra alle Jordens Have at have en større Overensstemmelse med hverandre, end 

 hvad man ved er Tilfældet med andre Ordener af Crustaceer, især Decapoder, som, 

 jo længere man kommer mod de varmere Zoner, optræde med en langt større Rig- 

 dom af Former, end i de nordiske Have. 



Naar vi nærmere undersøge de nordiske Amphipoders geographiske Ud- 

 bredning, finde vi, som jeg allerede har anført, med Hensyn til Masseudvikling af de 

 enkelte Former, at de mest nordlige Kyster i denne Henseende staa høiest. Derimod 

 er Formernes Mangfoldighed større, jo længere man kommer mod Syd. Af Slægter, 

 der forekomme udelukkende i det arktiske Hav, er der hidtil kun fundet een, nemlig 

 Acanthostepheia. Alle de øvrige grønlandske og spitsbergiske Slægter forekomme ogsaa 

 ved Norges Kyster. 



Ihvorvel vi gjennem mit sidste Arbeide over Crustacea Amphipoda borealia el 

 arctica kjende et stort Antal Slægter, der ikke ere fundne ved Englands Kyster, maaske 

 væsentlig paa Grund af Havets mindre Dybde paa disse Steder, forekomme dog der 

 flere Slægter, som ikke ere fundne hos os, hvilke da nærmest synes at burde regnes 

 til sydligere Former; saadanne ere Euonyx, Grayin, Westwoodilla, Phædra, Istæa, Pe- 

 reionotus, Gammarella, Cyrtophium, Cralippus og Dryope, medens de, dei- ere fundne ved 

 Shetlands Kyst, rimeligvis ogsaa kunne findes hos os. I Middelhavet har man den eien- 

 dommelige Slægt Icridium, Grube, men forøvrigt er der her ikke fundet for dette Sted 

 særegne Slægter af Gammarider. 



