92 



cJ: Forlaarene simple, Forskinnebenene i yderste Halv- 

 del temmelig stærkt udvidede og paa Indersiden stærkt 

 buede (Fig. 39, 3). 



Udbredt, men vistnok ret sjælden. Arten er rimelig- 

 vis knyttet til Muse- og Muldvarpereder. Undertiden aften- 

 ketset. 



9. C. morio Fabr. Yderst nær beslægtet med den fore- 

 gaaende, men adskilt fra den ved de i Oversigten nævnte 

 Kendemærker. Endvidere er Følehornenes Kølle lidt tyde- 

 ligere afsat, Pronotum forholdsvis mindre bredt, bredest 

 bag Midten, mindre stærkt hvælvet, Siderne lidt mindre 

 stærkt rundede og Baghjørnerne ganske lidt mere stump- 

 vinklede. Følehornenes Endeled ofte noget lysere, men 

 som Regel ikke nær saa lyst som hos den foregaaende. 

 Længde 3,5—4,5 mm. 



^: Forlaar og -skinneben simple (Fig. 39, 4). 



Udbredt, men vistnok ret sjælden. Arten er rimelig- 

 vis knyttet til Muse- og Muldvarpereder. Undertiden aften- 

 ketset. 



10. C. coracinus Kellner. Nær beslægtet med de 2 

 foregaaende, men adskilt fra dem ved de i Oversigten 

 nævnte Kendemærker. Endvidere er Mellem- og Bag- 

 skinnebenenes Behaaring mere graalig og deres Torne 

 næsten sorte. Følehornenes 3 eller 4 inderste Led lysere. 

 Pronotum omtrent dobbelt saa bredt som langt, bredest 

 omtrent i Midten, mindre stærkt hvælvet og med mindre 

 stærkt rundede Sider end hos C. nigrita, Baghjørnerne 

 omtrent retvinklede. Længde 3—3,5 mm. 



$: Forlaarene paa Indersiden lidt foran Midten med 

 en lille Knude. Forskinnebenene omtrent som hos C. ni- 

 grita. 



Sjælden, men vistnok udbredt. Arten er taget i Muse- 

 reder, i Antal paa Hjorteknogler og undertiden aftenketset. 



11. C. grandicollis Er. Nær beslægtet med de 3 

 foregaaende, men adskilt fra dem ved de i Oversigten 



