48 



12. Forhofternes Ledgruber naar næsten til Afsnø- 



ringslinien (som Fig. 40 b) 11. tibiålis. 



Forhofternes Ledgruber adskilte fra Afsnørings- 

 linien omtrent saa langt som denne fra For- 

 brystets Forrand (som Fig. 40 b) 13. 



13. Vingedækkernes Skælklædning tæt, Tegningen 



oftest plettet, næsten uden Metalglans. Vinge- 

 dækkernes Børster længere, mere spredte, 

 overvejende hvide. Laar og Følehornssvøbe 



lysere 9. c r i n i t u s. 



Vingedækkernes Skælklædning mere spredt. 

 Tegningen oftest stribet, med tydelig, om- 

 end svag, Metalglans. Vingedækkernes Bør- 

 ster kortere, tættere, overvejende mørke. Laar 

 og Følehornssvøbe mørkere 10. line ellus. 



1. S. griseus Fabr. Farven stærkt varierende. Over- 

 siden brunlig eller graalig, hyppigt med et bredt, lyst 

 Længdebaand langs Midten af Pronotum og Vingedækker- 

 nes Søm. Undersiden hvid. Benene sorte, med delvis lys 

 Skælklædning; Følehornene sorte. Hoved og Pronotum 

 temmelig fint og spredt punkterede. Snuden konkav, for- 

 holdsvis lang. Pronotum omtrent saa langt som bredt. 

 Vingedækkerne stærkere tilspidsede end hos vore andre 

 Arter, bagtil med yderst korte, næsten nedliggende, som 

 Regel hvide Haar, 2., 4. og 6. Stribemellemrum bredere 

 og stærkere hvælvede end de øvrige. Længde 5,5—9 mm. 



Paa Gyvel (Sarothamnns vulgaris), udbredt, men ikke 

 helt almindelig. 



2. S. cåmbricus Steph. Oversiden brunlig. Føle- 

 hornene sorte eller brune. Benene sorte. Panden konkav, 

 bagtil groft punkteret. Pronotum noget bredere end langt, 

 for- og bagtil stærkt indsnævret, med grove og fine Punk- 

 ter, Forhofternes Ledgruber naar til Afsnøringslinien. 

 Længde 5—6,5 mm. 



(J: Snudens Længdefure smallere, paa hver Side be- 

 grænset af en mere eller mindre tydelig, kølagtig Længde- 

 forhøjning. Disse 2 Forhøjninger konvergerer bagtil og 

 løber næsten sammen. Snuden fortil med kort Længde- 



