85 



J: Smallere. Forskinnebenene paa Indersiden mod 

 Spidsen stærkere krummede. 1. Bugled yderst svagt ned- 

 trykt i Midten (hos $ hvælvet). 



Paa Hejrenæb {Erodium cicutarium) og Blød Storke- 

 næb {Geranium molle). Paa Sandbund, sjælden og sted- 

 egen. København, Tisvilde, Hornbæk, Køge, Vejlø Bugt; 

 Høje Møen; Faaborg, Langesø; Bornholm; Aarhus. 



3. Ph. ariindinis Payk. Hos denne og de 2 følgende 

 Arter er Øjnene ikke helt dobbelt saa høje som lange, 

 Panden mellem dem kun lidt smallere end Snuden, og 

 Vingedækkernes Behaaring ganske kort og næsten ned- 

 liggende. Let kendelig ved den næsten ensfarvede, okker- 

 gule Tegning. Følehorn og Ben sorte. 1. og 2. Svøbeled 

 omtrent lige lange. Snuden næsten lige. Vingedækkerne 

 langstrakte, hos ^ svagt, hos $ tydeligt udvidede til bag 

 Midten. Længde 6—8 mm. 



cJ: Forskinnebenene paa Indersiden mod Spidsen 

 stærkere krummede. Følehornene indleddede nærmere 

 Snudens Spids. Sidste Bugled svagt afstudset og dets 

 Bagrand paa hver Side svagt udbuet (hos $ er sidste Bug- 

 led jævnt rundet). 



Paa Bredbladet Mærke {Sium latifolium), udbredt, 

 men noget stedegen. Ved Søer og Moser. 



4. Ph. adspérsus Fabr. (pollux Fabr.). Brunlig eller 

 graalig. Vingedækkerne spættede med mørke Pletter. 

 Følehorn og Ben sorte, de første undertiden lysere mod 

 Roden. 1. og 2. Svøbeled omtrent lige lange. Længde 

 4—6,5 mm. 



Hos var. altérnans Steph. er Vingedækkernes Stribe- 

 mellemrum afvekslende lysere og mørkere i hele deres 

 Udstrækning. 



(J: Som den foregaaende. 



Ved Søer og Moser, udbredt men sjælden. Larven 

 efter Schiødte paa Bladene af Blæresmelde (Silene inflata). 

 Af var. altérnans kendes kun 2 danske Stkr., det ene taget 

 ved Donse Mose, det andet i Thy. 



