214 



Paa Hindbær og andre Rubus-ATter, ogsaa paa Roser; 

 almindelig. Larven i Stænglerne. 



[A. vårians Payk. og pubéscens Payk. er udbredte 

 i Størstedelen af Europa og kunde derfor muligvis findes 

 ogsaa hos os; de skal leve paa Naaletræer.] 



2. Brdchonyx Schonh. 



Adskiller sig fra den foregaaende Slægt ved 

 det korte Kloled og de langstrakte Vingedækker 

 samt ved, at alle Laar er utandede. Kløerne frie 

 og simple. 



1. B. pinéti Payk. (indigéna Hbst.) (Pig. 111). Brun, 

 Fødder og Følehornskøllen oftest lidt mørkere, Snuden 

 sort. Beklædt med nedliggende, graagule Haar. Benene 

 kraftige, Skinnebenene meget 

 korte. Fødderne brede. Snuden 

 blank, bagtil yderst svagt punk- 

 teret, noget krummet. Hovedet 

 meget kort. Pronotum kun lidt 

 bredere end langt, fortil til- 

 smalnet, med næppe rundede 

 Sider, temmelig tæt og kraftigt 

 punkteret. Vingedækkernes 



Punktstriber kraftige, med en 

 Række yderst fine Haar, Mel- 

 lemrummene ikke bredere end 

 Striberne. Længde 2,8 mm. 



d": Snuden c. saa lang som 

 (hos $ noget længere end) Ho- 

 ved -t- Pronotum. Følehornene 

 indleddede lidt (hos $ mere) 

 bag Snudens Midte. 



Udbredt i Nordsjælland, paa Fyr. Rude Hegn, Lille- 

 rød, Tisvilde, Hornbæk; i Sønderjylland ved Husum. 



Pig. 111. 

 Brachonyx pineti. X 16. 



