166 



mere aflange Vingedækker, hvis Sider er mindre stærkt 

 rundede. Længde 2—2,3 mm. 



d: Som den foregaaende, dog er Pygidiums Bagrand 

 i Midten oftest kun yderst svagt og meget utydeligt ind- 

 skaaret. (Jfr. ogsaa ovf. om Snudens Længde). 



9: Som den foregaaende, sidste Bugled dog simpelt. 

 (Jfr. ogsaa ovf. om Snudens Længde og Følehornenes 

 Indledning). 



Denne Art er ligesom den foregaaende langt sjældnere 

 end C. punctiger og har vistnok ogsaa været overset. Holte, 

 Rude Hegn, Tisvilde og flere Steder i Nordsjælland; Mar- 

 selisborg Skov. Arten lever vistnok paa Ærteblomstrede, 

 f. Eks. Kællingtand {Lotus corniculatus), et vistnok ret 

 enestaaende Tilfælde i denne Slægt. 



• Ogsaa af denne Art er der herhjemme truff'et Eks. 

 med 6-leddet Svøbe og Eks. med 6 Led i den ene og 7 

 Led i den anden Svøbe. 



17. C. Mølleri Thoms, (aråtor Schiødte). Nær be- 

 slægtet med de 2 foregaaende, fra hvilke den dog øje- 

 blikkelig kan kendes ved Oversidens temmelig tætte, 

 graahvide Behaaring. Vingedækkernes Søm bag Scutellum 

 med hvide Skæl, der dog ikke danner nogen tydelig Scu- 

 tellarplet. Laarenes Tand yderst svag og utydelig, svagere 

 end hos de 2 foregaaende. Pronotum af Form omtrent som 

 hos C. marginatus, Forranden dog næppe helt saa stærkt 

 opadbøjet. Vingedækkerne, set i Profil, stærkere hvælvede 

 end hos C. marginatus, Siderne lidt stærkere rundede, 

 Knuderne bagtil svagere. Længde 2—2,5 mm. 



^: Sidste Bugled ogPygidium som hos den foregaaende. 



9: Sidste Bugled simpelt. Pygidiums Bagrand i Midten 



med et yderst svagt, næppe synligt Indsnit. 



Meget sjælden. Kendes hidtil kun fra Klinteskoven 

 paa Høje Møen, hvor der er ketset en Del Stk. paa Skov- 

 græsset. 



8. Gruppe. 



Laarene med lille Tand, Kløerne fligede. Pronotum 

 med Sideknuder. — Denne Gruppes Arter er tildels meget 

 vanskelige at bestemme, og Synonymien er tildels usikker. 



