263 



2. Gruppe. 



Oversiden beklædt med haarformede Skæl, som 

 hos de to af de danske Arter danner lysere Længde- 

 baand, men hos den 3. er lidet iøjnefaldende og 

 ofte er afgnedne. Gruppen er iøvrigt let karak- 

 teriseret ved den tandformede Udvidelse paa hver 

 Side af Snudens Rod og de lyst farvede Ben. 

 Vingedækkernes 2. Stribe er forenet ved Spidsen 

 med den 8., medens den hos alle andre Arter er 

 forenet med den 9. Følehornsfurer paa Snudens 

 Underside mangler. 



Oversigt over Arterne. 



1. Skællene paa Vingedækkerne ensfarvet graa, 



jævnt fordelte i Rækker paa Stribemellem- 

 rummene 6. difficile. 



Skællene dels brune, dels graa, paa hvert Vinge- 

 dække dannende en lys Længdestribe 2. 



2. Vingedækkerne kort ægdannede, med et stærkt 



sølvhvidt Længdebaand. Tænderne paa Snu- 

 den smaa. Længde 2,5 mm 7. compåctum. 



Vingedækkerne langt ægdannede, med et svagt, 

 lyst Baand, der strækker sig fra Skulderen 

 skraat indad mod Sømmen. Tænderne paa 

 Snuden store. Længde 2,8— 3 mm. 8. fuscirostre. 



6. A. difficile Hbst. Mat sort, Benene gule, med 

 mørkere Fødder, Følehornene gule, mørkere mod Spidsen; 

 beklædt med temmelig fine, haarformede, graa Skæl, der 

 ikke dækker Grundfarven. Brystet, sidste Bugled og under- 

 tiden Roden af Vingedækkernes Søm tættere beklædt med 

 hvidlige Skæl. Snuden sort, glinsende, Tænderne stærke. 

 Panden tæt og stærkt punkteret. Pronotum lidt bredere 

 end langt, fortil indsnøret, bag Midten med parallelle Sider, 

 bagtil med fin Midtfure. Vingedækkerne bredere end Pro- 

 notum, aflangt ægdannede, med kraftigt punkterede, men 

 lidet dybe Striber og flade, fint punkterede Mellemrum. 

 Længde 2—2,5 mm. 



