315 



tig, ofte tildels i 2 Rækker ordnet Punktur og Oversidens 



Behaaring noget tættere. Længde 2,8 — 3 mm. 



cJ: Snuden rigeligt saa lang som Pronotum (hos 9 



mindst saa lang som Hoved + Pronotum); Følehornene 



baade hos d" og 9 indleddede noget bag Snudens Midte. 



Paa Eg, sjælden. Redsle (Falster), Christianssæde 

 Skov, Maglemer Skov, Sundby Storskov (Lolland); Vejle, 

 Hinnerup, Laurberg, Lindum. 



13. R. germånicus Hbst. Adskiller sig fra de 2 

 foregaaende, foruden ved de i Oversigten nævnte Kende- 

 mærker, ved at Behaaringen er tydeligt kortere. Metal- 

 skæret mere dunkelt og en noget større Del af Pygidium 

 udækket. Længde 1,5-2,5 mm. 



d": Snuden omtrent saa lang som (hos 9 noget længere 

 end) Pronotum; Følehornene baade hos cf og 9 indleddede 

 noget bag Snudens Midte. 



Almindelig, især paa Hindbær. 



[R. coeruleus De Geer. Ligner noget de 3 fore- 

 gaaende, men kendes let fra dem ved Manglen af Scutel- 

 larstribe. Arten, som bl. a. lever paa Hvidtjørn, er udbredt 

 over en stor Del af Europa og kunde muligvis findes 

 ogsaa hos os]. 



14. R. cupreus L. Sort, med dunkel Kobberglans; 

 Oversiden kort, noget opstaaende, graat behaaret. Snuden 

 ganske svagt krummet. Pronotum c. saa langt som bredt, 

 med næppe rundede Sider. Vingedækkerne noget længere 

 end brede, med kraftige Punktstriber, Mellemrummene 

 smallere end Striberne, yderst fint rækkepunkterede. Py- 

 gidium udækket. Længde 4 — 5 mm. 



(^: Snuden c. saa lang som Pronotum (hos 9 c. saa 

 lang som Hoved -f Pronotum). Hovedet saa langt som 

 bredt (hos 9 lidt bredere end langt). 



Paa Røn, udbredt, men ikke almindelig. Den søger 

 ogsaa Hvidtjørnens Blomster. 



