42 



fastholde Byttet med, uden dog at være egentlige 

 Fangben. 



Hunnen er i Regelen større end Hannen, som meget 

 ofte i lang Tid sidder paa Ryggen af Hunnen, uden at 

 derfor nogen Parring finder Sted. Arterne træffes overalt 

 paa Damme, Søer, Bække og Aaer, men i Almindelighed 

 kun ved plantebevoksede Bredder; de staar oprejste paa 

 Vandet, idet kun Fødderne, der under Vægten af Kroppen 

 foraarsager et Nedtryk af Overfladehinden, berører dette. 

 Kroppen berører kun Vandet, naar Dyret er udmattet. 

 Bevægelsen, der udføres ved Hjælp af Mellem- og Bag- 

 benene, sker i Form af Smaahop eller ved Skridtroning 

 henad Vandoverfladen; ved sidstnævnte Bevægelsesmaade 

 løftes Benene ikke fra Vandet; en tredie Bevægelses- 

 maade bestaar i, at Dyrene lader sig drive af Vind og 

 Strøm. Byttet bestaar af mindre og svagere Insekter, som 

 kommer nær til Vandløberne, der uden egentlig at jage 

 tager Byttet enten ved Smaahop eller ved at løbe lige paa 

 det; mens Byttet udsuges, holdes det fast med Forbenene. 

 Som Regel overvintrer Vandløberne paa Land og søger 

 straks om Foraaret tilbage til Vandet; at de i visse Til- 

 fælde skal kunne opholde sig paa Bunden af Vandet om 

 Vinteren, saaledes som flere ældre Forfattere har paa- 

 staaet, bestrides nu af de fleste Forskere. I Vandet be- 

 væger Vandløberne sig kun med megen Vanskelighed, 

 idet deres Ben aldeles ikke er indrettede til Svømning. 

 Paa Landjorden udfører de kraftigere og længere Hop end 

 paa Vandet. De er ikke meget sky og opholder sig 

 gerne sammen paa Vandet i større eller mindre Flokke. 

 Æggene fasthæftes til Vandplanter. Larverne er korte, 

 mest gul- og sorttegnede; deres Fødder er tykkere end 

 hos de fuldt udviklede Insekter. 



Oversigt over Slægterne. 



1. Hoved meget langt og smalt, flere Gange læn- 

 gere end bredt, fortil noget udvidet. Øjnene 

 rykkede langt frem foran Forbryststykkets 

 Forrand 1. Hydrométra. 



