131 



2. Aph. phoeniceus Rossi. Skuffende lig foregaa- 

 ende, men Forryggens smalt lyse Siderande forsvinder 

 helt fortil; Coriums yderste listeformede Siderande er 

 mørke, og Membranen har en smal hvidlig Rand. Over- 

 sidens lyse Farve er mere klar end hos Aph. pini. L. 7—8 mm. 



Særdeles sjælden; Klitter ved Skagen og Grenaa. 



3. Aph. alboacuminåtus Goeze (pedéstris H. Sch.). 

 Temmelig smal, lille. Ben overvejende gule; Laar og 

 Skinneben, særlig Forlaar, mørkere mod Spidsen; Baglaar 

 med en lille Tand paa Undersiden nær Spidsen. Følehorn 

 sorte. Spidsen af inderste Led og det meste af 2. Led gul- 

 agtige. Forryggens sorte Parti bagtil konveks afrundet, 

 dens Randlinie fortil sort. Clavus med en hvidlig Stribe. 

 Corium rødligbrun, ved Midten med en lys Stribe og med 

 hvidlig Siderand fortil; Spidsen ligeledes lys; den sæd- 

 vanlige mørke Plet er rykket ud fra Inderhjørnet og mere 

 eller mindre udvisket. Membran med en større hvidlig Plet 

 ved Spidsen og en mindre Plet ved Coriumspidsen, ofte 

 rudimentær. L. 5 — 6 mm. 



Sjælden; flere Steder i Nordsjælland i Naaletræplant- 

 ninger. 



4. Aph. lynceus Fabr. (Fig. 81 b). Temmelig bred. 



Let kendelig ved Forryggens bredt gule Siderande. Scu- 



tellum paa hver Side mod Spidsen med en gul Stribe. 



Corium ved Inderhjørnet med en sort Plet og bag denne 



en hvidlig Trekant omtrent som hos Aph. pini. Følehorn 



og Ben sorte; Knæ og Forskinneben, med Undtagelse af 



Spidsen, gulagtige. Membran røgbrun eller sodfarvet, med 



enkelte svage, hvidlige Smaapletter. L. 7 — 8 mm. 



Temmelig almindelig overalt paa tør Bund, men sær- 

 lig paa Sand- og Hedejord med Naaletræplantninger. 



24. Bedsus Am. & Serv. 



(Xanthochilus Stål). 



Staar foregaaende Slægt meget nær og adskilles 



fra den kun ved de i Slægtsoversigten nævnte 



Karakterer. 



9* 



