220 



trapezformet, bagtil paa det nærmeste dobbelt saa 

 bredt som fortil. Bagfodens yderste Led mindst 

 lige saa langt som de to foregaaende tilsammen. 



1. D. rufipénnis Fall. (Fig. 134 fe). Hoved og For- 

 ryg grønne. Scutellum mere eller mindre orangefarvet lys. 

 Halvdækvinger blod- eller orangerøde, med grønlige Side- 

 rande. Membran røgfarvet, med rødlige Ribber. Under- 

 side, Følehorn og Ben grønliggule, Følehorn dog rødlige 

 mod Spidsen. L. ca. 6 mm. 



Meget sjælden. Næsgaard paa Falster; Nordsjælland 

 (Gelskovegnen). Holder særlig til paa Fyr. 



17. Lygus Hahn. 



Krop langagtig, oftest grønlig eller rødliggul, 

 sjælden ret stærkt plettet, meget fint haaret; Over- 

 siden, navnlig Forryggen, oftest temmelig kraftig 

 og tæt punkteret. Halvdækvingerne dog mindre 

 kraftig, men til Gengæld tættere punkterede. For- 

 ryggen bagtil mindst dobbelt saa bred som fortil, 

 dens Halsbuler lave og lidet fremtrædende; Hals- 

 ringen oftest lidt smallere end 2. Følehornsled, der 

 er meget slankt stavformet eller svagt fortykket 

 mod Spidsen. Bagfodens yderste Led kortere end 

 de to foregaaende Led tilsammen. 



Oversigt over Arterne*). 



1. 2. Følehornsled hos 9 betydelig kortere, hos d" 

 en Smule kortere end Hovedet er bredt. Ho- 

 vedets Nakkeliste svag i Midten. 1. rubicundus. 



2. Følehornsled sædvanlig længere end Hovedet 

 er bredt, sjælden kun af samme Længde. 

 Nakkelisten (med en enkelt Undtagelse) lige 

 kraftig udviklet i hele sin Længde 2. 



*) De ikke nummererede Arter kan ventes at ville findes her i Lande 



