269 



sere eller mørkere. 3. og 4. Følehornsled lidt mere for- 

 længede. L. 5 mm. 



Almindelig sammen med den foregaaende, hvoraf 

 mange anser den for at være en Varietet. Synes at være 

 talrigst i de sydligere Egne af Landet. 



55. Psdllus Fieb. 

 (Apocrémnus Fieb.; delvis). 



Gennemgaaende smaa, lysfarvede Tæger med 

 mere eller mindre fortykkede Baglaar (Springben). 

 Inderste Følehornsled kort; 2. Led langt, stavdan- 

 net eller svagt fortykket mod Spidsen, ofte af for- 

 skellig Farve hos de to Køn. Skinneben kraftig tor- 

 nede; Tornene ofte udgaaende fra sorte Prikker 

 paa den blege Grundfarve. Halvdækvinger med 

 nedliggende, mere eller mindre skællignende Haar. 



Paa Buske og Træer, hyppigst i Skove. Er en van- 

 skelig Slægt, hvis Arter i mange Tilfælde ikke er lette at 

 adskille, navnlig fordi man som Artsmærker ofte maa nøjes 

 med Farvebetegnelser, der som bekendt er temmelig upaa- 

 lidelige hos Capsiderne. I Oversigten over Arterne er 

 medtaget nogle enkelte, som mulig forekommer i Dan- 

 mark, men hidtil ikke er paaviste her. 



Oversigt over Arterne. 



1. 1. og 2. Følehornsled helt eller delvis sorte eller 



mørkbrunlige 2. 



Følehorn helt bleggule 3. 



2. Følehorn helt sorte hos Hannen; hos Hunnen 



er 2. Led mørkt ved Roden og Spidsen. 1. betuléti. 



Følehornenes 3. og 4. Led blege eller dog ly- 

 sere hos Hannen; hos Hunnen er 2. Led 

 blegt, men dog mørkt eller sort mod Spidsen. 



2. am b i gu u s. 



2. Følehornsled (hos begge Køn) ved Roden sort 

 og inderste (1.) Led i de fleste Tilfælde med 

 en mørk Ring om Midten. Forskinneben eller 

 alle Skinneben med mørk Rod 8. vitellinus. 



3. Laar sorte eller brunlige, med bleg Spids. Cu- 



neus overvejende eller dog mod Ydersiden 

 brunlig mørk 3. variåbilis. 



