274 



7. 2. Følehornsled meget tykt, kun 3 Gange læn- 



gere end tykt 2. forti cornis. 



2. Følehornsled tyndere, mindst 4 Gange læn- 

 gere end tykt 8. 



8. Membranens Celleribber delvis mørke. A. mål i Mey. 

 Membranens Celleribber helt blege 9. 



9. 2. Følehornsled næsten dobbelt saa langt som 



3. Led A. oculåtus Kirsch b. 



2. Følehornsled mere end dobbelt saa langt som 

 3. Led 1. magnicornis. 



\. A. magnicornis Fall. (Fig. 167). Brunlig sort 

 eller rødligbrun. Membran røg- eller sodfarvet; Cellerib- 

 berne og enkelte Pletter blege. Laar 

 mørke. Skinneben lyse, med mørk 

 Spids og oftest ogsaa mørke mod Ro- 

 den, eller undertiden mørke helt til 

 Midten. Det korte inderste Følehorns- 

 led og det hos 9 jævnt tendannet-for- 

 tykkede (hos d' betydelig slankere) 2. 

 Led sorte, meget fint og tæt korthaa- 

 rede; 3. og 4. Led meget tynde og 

 blege (særlig 3. Led mod Roden). Over- 

 siden ret tæt gulagtig belagt med skæl- 

 lignende Haar. L. ca. 2^/2 mm. 



Temmelig udbredt; paa Naaletræer. 

 2. A. forti cornis Muls. & Rey. 

 Let kendelig ved det robuste 2. Føle- 

 hornsled, der hos Hunnen er usæd- 

 vanlig stærkt tendannet fortykket og knap nok er 3 Gange 

 saa langt som tykt paa det tykkeste Sted. 



En sjælden, sydlig Art, der er funden i Københavns 

 Omegn (indført?), men næppe hører hjemme her. 



Fig. 167. Atractoto- 



mus magnicornis 



Fall. 9. 



57. Criocoris Fieb. 



Krop lille, langagtig; Hoved noget forlænget, 

 nedbøjet tilspidset. Inderste Følehornsled kort; 2. 

 Led mindst 4 Gange længere, hos Hannen kraftig 

 (d. V. s. temmelig tykt) stavdannet eller valseformet 



