279 



Oversigt over Arterne. 



Cuneus helt sort. Halvdækvinger helt brunlige. 



1. nigritulus. 



Cuneus mørk mod Spidsen, men bleg mod Ro- 

 den. Halvdækvinger brunligmørke mod Spid- 

 sen, smudsigblege paa Rodhalvdelen (Grænsen 

 mellem lyst og mørkt helt udvisket). 2. Bohemåni. 



1. N. nigritulus Zett. Temmelig ensartet mørkbrun- 

 lig eller omtrent sort, men Hovedet ind mod hvert Øje 

 med en bleg Streg og Scutellum undertiden med en gul- 

 agtig Plet ved hver Side; den røgfarvede Membran med 

 en bleg Plet under Cuneusspidsen. Laar mørke, med ly- 

 sere Spids; Skinneben blege, sorttornede og med sorte 

 Prikker, L. 3—3^/2 mm. 



Hidtil yderst sjælden; funden paa Pil (uden nærmere 

 Lokalitetsangivelse) sammen med den følgende Art. 



2. N. Bohemåni Fall. (Pig. 170 fe). Ligner meget fore- 



gaaende, men er noget større (L. 3^/2—4 mm) og navnlig 



kendelig ved den udbredte blege Farve paa Rodhalvdelen 



af Halvdækvingerne og ved, at den iøvrigt noget sodbrune 



Cuneus er mere eller mindre bredt blegfarvet ved Roden. 



1. og 2. Følehornsled mørke; 3. og 4. Led og undertiden 



Spidsen af 2. Led smudsigblege. 



Navnlig i Klitter og paa Heder, oftest paa Pil (særlig 

 Salix repens); i det hele ret almindelig i tørre Egne. 



Rettelser og Tilføjelser. 



Side 8. Hos mange Tæger, navnlig blandt Lygæiderne, 

 Tingididerne, Aradiderne og Berytiderne, er Aandehullerne 

 helt eller delvis anbragte paa Bagkroppens Rygled. 



Side 11. Hos Larver og tildels hos Nymfer, særlig in- 

 denfor Pentatomidernes Afdeling, har Følehornene og Be- 

 nene samtidig med, at de er tykkere, ofte et Led (for Be- 

 nenes Vedkommende et Fodled) mindre end hos Imagines 

 (se Fig. 30 b). 



Side 13. Lin. 22 f. o. „af vigende"; læs „afvigende". 



Side 21. Nyere Undersøgelser har vist, at Corixa'erne 

 og beslægtede Former i alt Fald delvis ernærer sig af 



