97 



Noget lokal, men dog ikke sjælden. Træffes ved Mid- 

 sommertid i Skove og Haver paa vidt forskellige Planter. 



7. Corizus Fall. 



Som foregaaende Slægt, men Farven brunlig 



eller rødliggul, med udviskede mørkere Skygger, 



uden bestemt Tegning. Membran med langt færre 



Ribber og glasagtig klar, saa at de gule og sorte 



Pletter paa Bagkroppens Overside skinner igennem. 



Bagkroppens midterste Rygled mere eller mindre 



sammenvoksede. 



Arterne er ikke lette at adskille, da de ligner hver- 

 andre meget og desuden er meget foranderlige. Træffes 

 hyppigst i Egne med rigelig Vækst af lave Planter. 



Oversigt over Arterne. 



1. Baglaar i Midten tydelig fortykkede .... 2. 



Baglaar normalt udviklede 3. 



2. Behaaringen kort. Scutellums Spids ikke hvidlig 



1. crassicornis. 

 Behaaringen lang. Scutellums Spids skarpt afsat 

 hvidlig 2. subrufus. 



3. Connexivum sortplettet. Coriums Rodhalvdel 



glasagtig. Spidshalvdelen hornagtig, rødlig eller 



brunlig. 3. maculåtus. 



Connexivum ensfarvet lys, højst med Antydning 

 af mørke Pletter. Corium glasagtig gennem- 

 sigtig helt til Spidsen 4. 



4. Hovedets Underside i Midten med en lille sort 



Plet 4. parumpunctåtus. 



Hovedets Underside ensfarvet lys 5. ru fus. 



1. C. crassicornis Linn. Farven foranderlig, oftest 

 graaligbrun eller rødlig. Bagkropsryggen sort, med en 

 A-formet lys Plet paa 3. og 4. Led og en lys Længdelinie 

 paa hver Side mod Spidsen (den gule Tegning dog ofte 

 opløst i mindre Pletter). Connexivum sortplettet. Rod- 

 halvdelen af Corium gennemsigtig. Inderste, temmelig 

 korte og tykke Følehornsled med 1—2 sorte Streger. Ben 



A. C. Jensen-Haarup : Tæger. 7 



