123 



Følehorn og Ben rødliggule; yderste 

 Følehornsled sædvanlig sort (inderste 

 Led ofte delvis mørk brunligt) og Forlaar 

 eller alle Laarene mørke mod Roden. 

 L. 31/2—41/2 mm. 



Ret foranderlig i Størrelse og Farve. 

 Almindelig paa frodige Enge, særlig i 

 eller nær Skove. Overvintrer. 



19. Stygnocoris Dgl. & Se. 



Meget nær beslægtet med Acom- 

 pus, men let kendelig ved den fine 

 og oftest meget tætte, korte, lyse 

 Behaaring samt ved, at Forbryst- pig. 77. Acompus 

 stykket bagtil er betydelig bredere ''"^P^^ ^«^^- 

 end Hovedet over Øjnene. De fleste Arter ud- 

 mærker sig desuden ved deres fine og meget tætte 

 Punktering, der næsten helt berøver Oversiden 

 Glans. Membran ofte uudviklet. 



Som foregaaende oftest paa fugtig Bund. Størrelse og 

 Farve ret ubestandige. 



Oversigt over Arterne. 



1. Oversiden mat 2. 



Oversiden temmelig glinsende 3. 



2. Forryggen helt sort. Membran mangler næsten 



altid 1. rusticus. 



Forryggen bagtil gulagtig eller rødligbrun. Mem- 

 bran næsten altid fuldt udviklet.. 2. fuliginosus. 



3. 4. Følehornsled ubetydelig længere end 3. Led. 



3. pedéstris. 

 4. Følehornsled betydelig længere end 3. Led . . 



4. pygmæus. 



1. S t. rusticus Fall. (Fig. 78). Tæt og temmelig fint 

 punkteret. Følehorn og Ben rødliggule; inderste og yder- 

 ste Følehornsled samt Laarene hyppigst begrødlige eller 

 endog begsorte. Halvdækvinger begsorte eller mørkt 



