125 



men mindre (2—2^/2 mm) og let kendelig ved, at yderste 

 Følehornsled er adskilligt længere end 3. Led. 

 Yderst sjælden; Bornholm. 



20. Peritréchus Fieb. 



Overside oftest helt uden Glans. Halvdækvin- 

 ger blegbrunlige, med mørke Pletter og Prikker. 

 Forryg fortil sort, bagtil gulagtig med mørke 

 Prikker. Forbryststykkets Sider med smal, skarp 

 Rand. Inderste Følehornsled naar lidt forbi Hove- 

 dets Spids. Scutellum forlænget-tilspidset. Forlaar 

 tandede, noget fortykkede. 



Overvintrer og træffes derfor tidlig om Foraaret; sær- 

 lig i Sand- og Hedeegne. 



Oversigt over Arterne. 



1. Laar rødliggule, med mørk Spids (hos Hunnen 



er Forlaarene helt mørke) i. angusticollis. 



Alle Laar sorte, men med gulagtig Spids 2. 



2. Roden eller Rodhalvdelen af 2. Følehornsled 



klart gulagtig 2. sy Ivéstris. 



Følehorn helt sorte 3. 



3. Forbryststykket ikke nær saa langt som bredt 



bagtil, fortil omtrent saa bredt som Hovedet 



over Øjnene 3. n u b i 1 u s. 



Forbryststykket omtrent saa langt som bredt 

 bagtil, fortil smallere end Hovedet over Øj- 

 nene 4. geniculåtus. 



1. P. angusticollis Sahlb. Følehorn kraftige, sorte. 

 For- og Mellemskinneben lyse, med mørk Rod; Bagskinne- 

 ben mørke, med lys Spids; 2. og 3. Fodled mørke. Scu- 

 tellums Spids lys, med mørke Prikker. Membran sod- 

 farvet, med hvidlige Ribber og en hvidlig Plet mellem 2. 

 og 3. Ribbe ved Roden. L. ca. 5 mm. 



Ved Rør og Siv i Skovmoser; kun funden i Antal i 

 Nordsjælland. 



2. P. sylvéstris Fabr. (Sahlbérgi Fall. ; luniger Schill.). 

 (Fig. 79 a). Ben sorte, men Forskinneben gule, med mørk 



