161 



rustrødlige; Ben mere urent rustfarvede; Skinneben ly- 

 sere mod Rod og Spids. L. 8—10 mm. 



Ikke almindelig; hyppigst i de øst- og midtjyske Skove; 

 ogsaa i Sydsjælland og paa Møen; særlig under Bøge- og 

 Birkebark. 



3. A. corticålis Linn. Let kendelig ved sin temme- 

 lig ensartet mørke, men ikke helt sorte Farve og ved sin 

 korte og brede Scutellum. Følehorn næsten sorte; 3. Led 

 dog oftest med bleg Spids. Forryggen temmelig flad; dens 

 Længdekøle (saavel som Scutellums Lister) ikke stærkt 

 ophøjede; de to midterste tætstillede; Siderandene kun 

 meget svagt opadrettede; Bagranden stærkt indbuet i Mid- 

 ten; Halvdækvingernes Sider kun svagt udvidede ved 

 Roden. L. 7—8 mm. 



Ret sjælden; hyppigst paa Sjælland og Lolland-Falster. 

 I Træsvampe og under Bark baade paa Løv- og Naaletræer. 



4. A. vårius Fabr. Overside brunlig, hvidliggul plet- 

 tet. 2. Følehornsleds Spids og yderste Trediedel af 3. Led 

 hvidliggule. Forryggen med en dyb Tværfure over Mid- 

 ten; dens udfladede, noget opadrettede Sider hvidliggule, 

 fortil med nogle uregelmæssige Tænder. Halvdækvinger- 

 nes udfladede Siderande blege mod Roden og utandede. 

 Membran lys. Scutellum i Midten med en Længdevold. 

 (Følehorn slankere end hos de foregaaende Arter, men 3. 

 Led forholdsvis kortere, hvilket ogsaa gælder følgende Art). 

 L. 8 mm. 



Yderst sjælden; Sorø, Lerchenborg Dyrehave. 



5. A. bétulæ Linn. Som foregaaende, men en Del 

 større (ca. 10 mm) og Forbryststykkets Sider fortil stær- 

 kere tandede (med 5—6 Tænder). 2. Følehornsled og Be- 

 nene tildels med spredte, hvidlige, spidse Smaaknuder. 

 Følehorn ensfarvet rødligbrune eller med Spidsen af 3. 

 Led hvidlig og yderste Led mørke. Den udvidede Corium- 

 rand kornet-tandet. Corium bagtil samt Clavus sorte, 

 med lyse Ribber. 



I Jylland, særlig i de høje Skovegne mellem Vejle og 

 Randers; oftest under Bøge- og Birkebark. 



A. c. Jensen-Haarup: Tæger. Il 



