167 



Øjnenes Bagrand en meget dyb Fure; bag Furen 

 er Hovedet stærkt pukkelagtig ophøjet, med run- 

 dede Sider. Forbryststykkets Sider bagtil skarpt 

 udfladet randede. Inderste Følehornsled meget 

 slankt og forlænget, kun lidet tykkere end de føl- 

 gende Led. Fuldtvinget; Membranen rager ud over 

 Bagkropspidsen. 



1. H. annulåtus Linn. (Pig. 105). Meget let kende- 

 lig ved Benenes og Connexivums delvis blodrødlige Farve. 

 Skinnebe/i helt rødlige med Und- 

 tagelse af Rod og Spids; For- 

 og Baglaar afvekslende sort- 

 og rødringede, Mellemlaar ofte 

 omtrent helt sorte. Følehorn 

 sorte. Mellem Biøjnene en gan- 

 ske lille rødlig Plet. Oversiden 

 iøvrigt sort, temmelig glinsende. 

 Hele Tægen lyshaaret, kraftigst 

 og længst paa Forbryststykket 

 fortil og Hovedet bagtil. L. 13— 

 14 mm. 



Meget sjælden; kun funden 

 i Silkeborg- og Randersegnen 

 (Lindum Skov, Himmelbjerg, 

 Salten, Silkeborg), hyppigst ned- 

 banket fra Birk, blandt hvis In- 

 sekter den formentlig med For- 

 kærlighed søger sit Bytte. 



Fig. 105. Harpactor annu- 

 låtus Linn. 



5. Coranus Curt. 



Afviger fra foregaaende Slægt ved langt sva- 

 gere Tværindtryk paa Baghovedet ved Øjnenes 

 Bagrand, ved langt svagere Hvælving af Hovedet 

 bag Tværindtrykket og endelig ved, at det stærkt 

 afsmalnede Baghoved har omtrent rette Sider. 



