228 



temmelig forlænget; 3. og 4. omtrent ens lange 

 Led adskilligt tyndere. (Hos enkelte Arter (f. Eks. 

 P. unifasciatus) har J* stærkt forlængede Halvdæk- 

 vinger og slank Bagkrop, medens ? er betydelig 

 kortere og i det hele mere robust). 



Mest paa tørre Marker og aabne Pladser i Skove. 



Oversigt over Arterne. 



1. Coriums Siderand gul; i hvert Tilfælde kun mørk 



udfor Tværpletten bagtil 2. 



Corium med smal sort Siderand.... 3. vulneråtus. 



2. Følehorn helt gule 2. brevicornis. 



Følehorn delvis sorte 1. unifasciatus. 



1. P. unifasciatus Fabr. (Fig. 137). Svagt glinsen- 

 de, sort; en Plet ved hvert Øje, Forryggens Bagrand, Scu- 



tellums Spids og Corium, med Und- 

 tagelse af en meget uregelmæssig, 

 sort Tværplet bag Midten, gule. Cu- 

 neus rødlig, med en sort Plet ud 

 mod Ydersiden; Spidsen og en Bue 

 ved Roden gule. Membran røg- 

 farvet, med blegere Ribber. Føle- 

 horn og Ben gulagtige; 3. og 4. 

 Følehornsled og Spidsen af 2. Led 

 samt Laar og Skinnebenenes yder- 

 ste Spids mørke. Følehorn temme- 

 lig lange. Alle Skinneben kort sort- 

 tornede. Vor største Art; meget 

 foranderlig i Farve. Hannen langt 

 slankere end Hunnen. L. 9 ca. 

 5 mm; d ca. 7 mm. 



Meget almindelig, særlig paa 

 Snerre (Galium). 



2. P. brevicornis Reut. Ligner foregaaende, men 

 er meget mindre (L. 4—5 mm) og betydelig mere glin- 

 sende. De ensfarvet gule Følehorn kortere og tykkere; 

 navnlig er 2. Led, særlig hos Hannen, temmelig kort. Co- 



Fig. 137. Poeciloscytus 

 unifasciatus Fabr. 



