263 



til og ofte ogsaa Scutellum mere gulagtige. Membran 

 røgfarvet; Celleribber blege. Følehorn smudsig brunlig- 

 gule. Ben grønlig bleggullige; Fødder brunlig mørke. L. 

 5—6 mm. 



Ikke sjælden i Sand- og Hedeegne, i Klitter osv. 



48. Hoplomdchus Fieb. 



Krop noget forlænget, men knap parallelsidet. 

 Inderste Følehornsled kort; 2. Led kraftig stavfor- 

 met og temmelig kort; 3. og 4. Led aftagende i 

 Tykkelse, men ikke særlig tynde. Oversiden mat, 

 opret sorthaaret. * 



Særlig paa Hieracium (Høgeurt). 



1. H. Thunbérgi Fall. (Fig. 161). Brunliggul, under- 

 tiden med grønligt Skær; en Midtlinie langs Forryg og 

 Scutellum, Halvdækvingernes Yderside, 

 deres Ribber samt Membranribberne 

 blege. Hoved delvis glinsende, lys- og 

 mørkplettet. Forryggens Halsbuler brun- 

 sorte. Forranden klart gul. Følehorn 

 smudsigfarvede, noget mørkere mod 

 Spidsen. Ben smudsiggule; Laar sort- 

 prikkede mod Spidsen; Skinnebenenes 

 yderste Spids og Fødderne sorte. L. 

 4—4^/2 mm. 



Ikke sjælden; paa tørre Bakker baa- 

 de i og udenfor Skove. 



Fig. 161. Hoploma- 



chus Thunbérgi 



Fall. 



49. Megalocoleus Reut. 

 (Macrocoleus & Tinicéphalus Fieb.). 

 Krop langstrakt. Hoved mere 

 eller mindre forlænget, noget ned- 

 bøjet og undertiden mørkplettet. Skinneben kraf- 

 tig sorttornede. Oversiden pletvis haaret som hos 

 Macrotylus, hvilken Slægt den iøvrigt meget ligner. 



