i Kattegat, især paa Skalbunden Nord og Vest for Læsø ; 

 ogsaa fundet ved Hven. Dybden gerne omkring 35 m. 

 Dyret er spiseligt; men til Trods for dets Størrelse har 

 det her i Landet ingen økonomisk Betydning. 



2. Homarus M. Edw. (Hummer). 



Skjoldet næsten cylindrisk, bagtil dog lidt bre- 

 dere end fortil. Pandetornen kort, svær, med oftest 

 3 Par Sidetænder; fortsætter sig ikke som Køle ind 

 paa Skjoldet. Skjoldets Rygside uden Vorter eller 

 Tænder. Halen næsten cylindrisk; de frie Side- 

 dele ses næsten ikke ovenfra. Haleviften stor. 

 Antennepladen lille, af Længde med næstsidste 

 Led i Stammen af det tilhørende Par Følehorn. 

 Øjnene ikke bredere end Øjestilkene. Begge de 

 store Klosakse meget tykke og svære, i Tværsnit 

 ægformede og næsten helt glatte; den ene altid 

 meget større end den anden. Alle 6 Par Hale- 

 fødder veludviklede hos begge Køn. 



I Danmark kun 1 Art, nemlig 



1. H. vulgåris M. Edw. (Alm. Hummer). (Fig. 46, 2). 

 Vigtigste Kendetegn se Slægtsbeskrivelsen. Meget kraf- 

 tigere end sine Slægtninge og vil let kendes paa de svære 

 Klosakse. 



Lever særlig paa stenet eller klippefuld Bund, bevokset 

 med Alger, hvor den graver sig en Hule under Stenene; 

 ved flade sandede Kyster findes den derimod ikke, selv 

 om den paa sine Vandringer efter Føde kan gaa ud paa 

 Sand- eller Mudderbund. Dette synes særlig at gælde 

 9, der nylig har faaet sin Yngel klækket, og som derfor 

 i nogen Tid har holdt sig i Ro og ikke faaet tilstrække- 

 lig Føde. 



Den mest almindelige Dybde er 8—30 m og er om 

 Sommeren noget mindre end om Vinteren, da i hvert 

 Fald en Del af Dyrene vandrer ud paa dybere Vand. Men 

 selv om Vinteren kan man finde enkelte Dyr paa ganske 

 grundt Vand; de beskytter sig da mod Kulden ved at 

 grave sig ned i Sandet, saa at kun Øjne og Følehorn 



