96 



Findes fra Davisstrædet og Spitsbergen ned langs Europas 

 Vestkyst. Yderst talrig i Skagerak paa de store Dybder 

 (100—640 m) sammen med Spirontocaris Lilljeborgi. 



3. Cherdphilus Kin. 



Staar Crangon meget nær, men adskiller sig 

 ved 2. Par Ben, der er temmelig tykt og kun ^/4 

 saa langt som 1. Par*). Større Torne findes kun i 

 Ryggens Midtlinie, ikke paa Siderne, der dog oftest 

 er ru af ganske smaa, næsten mikroskopiske Torne. 

 I Danmark kun 1 Art. 



1. C. n anus Kr. (C. negléctus G. O. Sars, C. bispino- 

 sus Hailstone, Dverghesterejen) (Fig. 60). Skjoldet kan 

 ofte være meget ujævnt af ganske smaa, 

 næsten mikroskopiske Torne, der er ordnede 

 i parallele Længderækker. Fra smaa Eksem- 

 plarer af Slægten Crangon kendes Arten 

 bedst ved, at den mangler Sidetornen neden- 

 for Øjet og ved, at de sidste Haleled er ret 

 stærkt afsatte fra de øvrige, hvilket tydeligst 

 ses hos de ægbærende Hunner, hvor de 



forreste Haleled jo er særlig brede. Sort- 

 Fie 60 

 Dvergheste- ^^ gulplettet. Larven se S. 34. Familiens 



rejen, Chera- mindste nordiske Art. Indtil 17 mm, hvoraf 



philus nanus Skjoldet med Pandetornen 4 mm; den al- 



(eft. Sars). mindeligste Størrelse er kun 10—11 mm. 



Kendes fra Islands Sydkyst, Færøerne, Skotland, Irland 

 og Norge, men er sikkert meget mere udbredt. I Dan- 

 mark findes den spredt, men pletvis overordentlig talrig, 

 i Vesterhavet, Skagerak og Kattegat, oftest paa 25—50 m. 

 Bunden Slik eller Sand. 



I Ryggens Midtlinie sidder der gerne to Torne bag 

 hinanden; men den bageste kan være meget lille eller 

 mangle helt. Formen med de to Rygtorne er af Kroyer 

 kaldt C. nanus, medens G. O Sars har kaldt den éntornede 

 Form C. negléctus; den sidstnævnte adskiller sig desuden 

 fra C. nanus ved at have et brunt Tværbaand paa 4. Hale- 



•) Paa Fig. 60 er 3. Par Ben bøjet frem foran 2. Par. 



