29 



Halepladen lang, smal, svagt udrandet bagtil, med 6 Par 

 Børster. 



Ovenstaaende Beskrivelse gælder vor almindeligste 

 Art, E.Bernhardus. Larven 

 til E. cuanensis er ukendt. 

 Baghornene paa Skjoldet 

 er hos E. Bernhardus kun 

 ^/o — ^/4 Gang saa lange som 

 3. Haleled, medens de hos 

 E. pubescens er P/2 Gang 

 saa lange. Denne sidste 

 Art adskiller sig paa 

 det sidste Trin desuden 

 ved sin betydeligere Stør- 

 relse (9,5 mm) og ved de 

 store Sidetorne paa 5. Hale- 

 led; disse Torne findes 

 ikke hos E. Bernhardus. 



Rejestadiet. 4 mm. Ha- 

 len med 6 Par Svømme- 

 fødder. Ved de følgende 

 Hudskifter forsvinder Halens Leddeling 



Fig. 20. 1. Zoea af Eremitkrebs. 

 1 Eupagurus Bernhardus, 2 Skjol- 

 dets Bagrand og de forreste Hale- 

 led af E. pubescens. 3 Anapagurus 

 chiroacanthus (efter Sars). 



2. Anapagurus Henderson (Eremitkrebs). (Fig. 20 3). 



1. Trin. Protozoea. 1,5 mm. 



2. Trin. 1. Zoea. 2 mm. Pandetornen af Længde med 

 Skjoldet. 1. og 2. Par Kæbefødder er Svømmeredskaber. 

 Halen har to smaa Tænder paa Rygsiden af 3.-5. Leds 

 Bagkant. 6 Haleled. 



Næstsidste Trin. Ældste Zoea. 3 mm. Alle 3 Par 

 Kæbefødder har Svømmegrene. Halefødderne anlagte; det 

 bageste Par deltager i Dannelsen af Haleviften. Hale- 

 bladet har 7 Par Børster, hvoraf det tredjeyderste Par er 

 tykkere end de andre. 



Rejestadiet. 2,5 mm. Leddet Hale med Svømmefødder. 

 Leddelingen forsvinder ved de følgende Hudskifter. 



Ovenstaaende Beskrivelse gælder A. chiroacanthus; 

 Larven til vor anden Art, A. laevis, er ukendt. 



