110 



tornen omtrent som hos P. Montagui, men er bøjet endnu 

 stærkere opad; foroven 8 — 9 Tænder, hvoraf 3 paa selve 

 Skjoldet, forneden 5 — 7 Tænder. Antennepladen i Spidsen 

 næsten kun en Fjerdedel saa bred som paa det bredeste 

 Sted; Tanden rager et godt Stykke udenfor den lige eller 

 noget skraat afskaarne Forende. 3. Par Kæbefødder mangler 

 Ydergren. Højre Ben af 2. Par har Leddet nærmest inden- 

 for Klosaksen delt i omtrent 5 Ringe. L. indtil 150 mm, 

 som oftest kun 70—90 mm. Paa et Eksemplar paa 80 mm 

 maaler Skjoldet 36 mm; deraf falder de 24 mm paa Pande- 

 tornen. De mindste ægbærende 9 60 mm. Forplantningen 

 falder rimeligvis paa samme Tid som hos P. borealis. 



Udbredt over det meste af det nordlige Atlanterhav 

 indtil Davisstrædet; i danske Farvande er den kun kendt 

 fra Skagerak, hvor den er fundet mange Steder paa om- 

 kring 500 m's Dybde. 



Paa Halens Underside snylter undertiden Bopyren 

 Phryxus abdominalis. 



2. Pandalina Caiman. 



Staar meget nær ved Pandalus, som den ofte 

 slaas sammen med, men adskiller sig ved Pande- 

 tornen, der kun er halvt saa lang som Skjoldet. 



Kun 1 Art. 



1. P. brevirostris Rathke. Korthornet Dybhavsreje 

 (Fig. 68, 4). Pandetornen paa det nærmeste halvt saa lang 

 som Skjoldet, foroven med omtrent 7, forneden .med 2 — 3 

 smaa Tænder tæt ude under|Spidsen. 3. Par Kæbefødder 

 uden Svømmegren. Venstre Ben af 2. Par Kropben har 

 Leddet nærmest indenfor Klosaksen delt i omtrent 20 

 Ringe, hvorimod det højre kun har ca. 4 — 5. Farven 

 graalig med gule og røde Pletter. L. 25 mm. Forplant- 

 ningstiden falder om Foraaret. Larven se S. 39. 



Udbredt fra Færøerne og Norges Vestkyst til Adriater- 

 havet. Hos os pletvis, men ikke almindelig, i Vesterhavet, 

 Skagerak og Kattegat; Dybden oftest 30 — 150 m. Lever 

 gerne blandt Alger eller paa Sand og Skalbund. 



Paa Halens Underside snylter undertiden Rhizocephalen 

 Sylon hippolytes. 



