61 



egenlig et Steppedyr bedre finder sig tilrette paa Nutidens 

 Marker og Heder. I nyere Tid er der flyttet saa meget omkring 

 med den paa kunstig Maade, og der er saa ofte indført „frisk 

 Blod" fra fremmede Lande, at den i naturhistorisk Henseende 

 har mistet meget i Betydning. Arten findes i vore Nabolande 

 med Undtagelse af Sverig og Norge; i Syd-Sverig er den dog 

 paa nogle Steder kunstig indført. 



19. Snehare (Lepus variabilis Pall.). 

 (Lepus timidus, borealis, canescens.) 



Krop omtrent 600 mm, Hale omtr. 50, Øre 118, Fod 156. 

 Øret rager neppe frem over Snudespidsen, naar det trykkes 

 frem over Ansigtet. Halen omtrent halvt saa lang som Hovedet. 

 Farven over det meste af Oversiden, set paa Afstand, i Sommer- 

 dragten hos den sydskandinaviske Race, graabrun; den gullige 

 eller rødlige Tone paa Dæk- og Bundhaar kun svag. Farven 

 over det meste af Legemets Underside hvid. Ingen eller saa 

 godt som ingen lys Stribe paa Hovedets Side. Nakke og For- 

 lem nærmest farvede som det øvrige af Oversiden. Spidsen af 

 Øret sort, dets Bagside graa. Halens Overside enten hvid eller 

 graalig, ved Indblanding af en Del sorte Haar; dens Underside 

 hvid. Vinterdragten enten helt hvid, dog med sort Ørespids, 

 eller dog meget lys, brunlig- eller graalig-hvid. Ungens Dragt 

 omtrent som de voxnes Sommerdragt. Øvre Fortand smal, svagt 

 krummet, med sin Grund naaende ind i den forreste Rand af 

 Overkjæbebenet, eller længere tilbage, udposende Overkjæbe- 

 benets Gane-Rand i en svag Pukkel. Næsebenet i sin største 

 Udstrækning omtrent paa Længde med Sømmen mellem Pande- 

 benene. Pandebenets Udvæxt over Øjehulen tydelig løftet op 

 over selve Panden, der derfor synes nedhulet. Længden af 

 øvre Kindtænders Række 19 mm^ af nedre Kindtænders Række 

 20, Hovedskallens Længde 83, Underkjæbens Længde 74V2- 



Fra Haren skjelnes den bedst ved sit kortere Øre, sin 

 kortere Hale med lys Overside, og ved sin, ogsaa om Som- 

 meren, mere lyse, mindre brogede Dragt. I Hovedskallen er 

 den lange øvre Fortand, der strækker sin Grund ind i Over- 

 kjæbebenet, det sikreste Mærke. 



Har en sjelden Gang vist sig paa Sjælland, sikkert som 

 Gjæst fra Skaane, kommende over Isen; i Zoologisk Museum 



