108 



frit fremme, ligelig udfoldende alle Evner. I springende Klatring 

 have de dog særlig stor Øvelse. 



Hos Mustela, med vore tre Arter, Ilder, Lækat og Brud, 

 M. putorius, M. erminea, M. vulgaris, er den forreste 

 Forkindtand i hver Kjæbe forsvunden, og Tandsættet har i det 

 hele faaet lidt mere skjærende Præg. Slægten har ganske 

 særlig uddannet sig til at forfølge de gravende Gnavere i 

 deres underjordiske Gange; Kroppen bliver mere lang og tynd, 

 Lemmerne blive kortere. Halen ligeledes. Kløerne indrettes 

 lidt mere til Gravning; det ydre Øre bliver kortere, og Tromme- 

 hulen fyldes med svampet Benvæv, en Egenskab, der særlig 

 ofte viser sig hos underjordisk levende Dyr. 



Meles, med vor eneste Art Grævlingen, M. taxus, stam- 

 mer fra Maar-Former, der nærmest have lignet Martes ; den er 

 uddannet i en Retning modsat Mustela. Den har for en meget 

 væsenlig Del vænnet sig til Planteføde. Paa nogle af de ba- 

 geste Kindtænder, særlig paa øvre Knudetand og nedre Rov- 

 tand, der hos dens Stamfædre var stærkt uddannet til at 

 afklippe Kjød, er der fremkommet store knudrede Udvidelser, 

 egnede til at knuse Planteføde; nogle af de forreste Kind- 

 tænder ere derimod stærkt ifærd med at vantrives. Meget af 

 sin Føde finder Grævlingen ved at grave i Jorden; dens Kløer, 

 især Haandens, ere derfor blevne lange og stærke, og som 

 hos mange andre gravende Pattedyr ere Haandens og Fodens 

 Trædepuder udvidede ; hos Martes og Mustela findes paa Haand- 

 fladen 6 eller 5 smaa indbyrdes skilte Trædepunder, som hos 

 lavere Pattedyr, og paa Fodsaalen findes 4 smaa skilte Træde- 

 puder, idet de to bageste af de oprindelige 6 ere forsvundne, 

 af Mangel paa Brug, fordi der ikke trædes kraftig nok paa den 

 bageste Del af Fodsaalen; hos Grævlingen findes paa Haand- 

 fladen en forreste stor, svagt tredelt Trædepude og bag den to 

 mindre, og paa Fodsaalen er Forholdet noget tilsvarende. Ved 

 rigelig Føde og af Mangel paa Bevægelse er Grævlingen voxet 

 stor og plump i Sammenligning med sine vevre Slægtninge, 

 der maa arbejde anderledes for Føden; korte Lemmer og kort 

 Hale har den af den Grund faaet. 



Lutra, med eneste danske Art Odderen, L. vulgaris, har 

 faaet sit Særpræg ved at vænne sig til at leve mest af Fiske, 

 som den fanger svømmende. Dens Stamformer have nærmest 

 lignet Martes. Som væsenligste Redskab til Svømning bruger 

 den Halen, som derfor har faaet en ualmindelig Styrke, med 

 svære Muskler. Haand og Fod, der ogsaa tidt nok komme til 

 at pjaske i Vandet, have faaet større Brede, med endnu mere 

 udpræget „Svømmehud" mellem Fingre og mellem Tæer, en 

 Dannelse, hvortil der m.ærkelig nok hos de fleste Rovdyr fin- 

 des anselig Begyndelse; Trædepuderne udviskes; Kløerne blive 



