154 



52. Graasæl (Halichoerus grypus O. Fabr.). 

 (Phoca grypus, Halichoerus griseus. Arten er opstillet af O. Fabri- 

 cius, der som Type har afbildet en Hovedskal fra Amager.) 



Legemets Længde indtil omkring 2000 ^^. Haarene stive. 

 Farven er over det meste af Legemet graalig, med flere eller 

 færre mørkere eller lysere Pletter. Den nyfødte Unge er ens- 

 farvet gulhvid. Kindtænderne staa lidt spredt, ikke skjævt. 



Fig. 69. Graasæl. Underkjæbe. Formindsket. 



Panden mellem Øjehulerne forholdsvis bred. Ben-Ganens Bag- 

 rand buet fremad i en spids Bue, ikke støttet af Plovskjær- 

 benet. Trommebenets ydre Øregang kort. Underkjæbens Bag- 

 rand med ret smaa og tykke knoldformede Udvæxter. Længden 

 af øvre Tandrad hos gammel og midaldrende 92 og 70 mm, af 

 nedre Tandrad 73 og 59, Hovedskallens Længde 267 og 207, 

 Underkjæbens Længde 183 og 130. 



Det forholdsvis lange Ansigt og de simpelt kegleformede 

 Kindtænder gjøre den strax kjendelig blandt vore Sæler. 



Den er udbredt i alle vore Farvande, mest i de mere aabne 

 Vande. Den er forholdsvis faatallig; paa sine Steder, som ved 

 Rødsand S. for Lolland^- samles den dog i større Mængde. I 

 vor Stenalders Kjøkkenmøddinger ere dens Levninger almin- 

 delige, selv i de Dynger, der nu ligge inde i Fjorde og Vige, 

 hvor man nutildags vanskelig vilde faa en Graasæl at se; For- 

 klaringen er sikkert, at de paagjeldende Steder dengang laa 

 mere aabent for Havet end nu. At Graasælen næsten allevegne 

 har veget Pladsen for den Spettede Sæl, er allerede nævnet; 

 Grunden er vel, at den store Graasæl har været lettere at ud- 

 rydde end dens lille Slægtning. Selv paa et Sted som Hesselø, 



