218 



Slægten er den eneste (bortset fra nogle tvivlsomme Slæg- 

 ter) blandt ægte Tandhvaler, med de korte Næseben, hos 

 hvem der findes Kindtænder med savtakket Krone og dobbelt 

 Rod. Derimod kan der findes Kindtænder med mere eller 

 mindre lignende Form hos Zeuglodontiderne, ligeledes uddøde, 

 eocæne, Hval-Slægter, Protocetus, Eocetus, Prozeuglodon, 

 Zeuglodon, der i Næsens oprindelige Form staa nær ved 

 Bardehvalerne. De nævnte Slægter ere de oprindeligste af 

 alle kj endte Hvaler. I Tandsættet afvige de fra Sqvalodon 

 især ved, at Kindtændernes Tal som oftest ikke er naaet op 

 over det oprindelige Tal 7; Fortænder og Hjørnetænder synes 

 altid at være kortere, stærkere krummede. 



Delfin-Familien (Delphinidæ). 



Hvidfisk- Slægten (Delphinapterus). 

 Legemet langstrakt. Hovedet ret lille, kort. Gabet 

 ret lille. Intet „Næb"; „Panden" foran Næseboret 

 jevnt hvælvet. Enkelt Næsebor, liggende langt til- 

 bage, bag Øjet. Struben uden Furer. Ingen Ryg- 

 finne. Luffen kort, bred, afrundet. Luffe og Hale- 

 finne glatrandede, som hos alle de følgende Slægter. 

 Omkring 9 — 10 Tænder i hver Kjæbe, ret smaa, med 

 simpelt kegleformet Krone (ved Slid afstumpede paa 

 forskjellig Maade), ret spredt stillede, de fleste hel- 

 dende fremad. Hovedskallens Ansigt forholdsvis ret 

 kort og bredt. Mellemkjæbe og Overkjæbe ganske 

 svagt, men tydelig buede ivejret; Mellemkjæben smal, 

 foran Næseboret svagt pudeformet ophøjet; Overkjæbe- 

 benet bagtil udvidet til en mægtig bred Plade, der 

 skyder sig tilbage over det brede Pandeben, som den 

 næsten helt dækker; dets Overside uden opstaaende 

 Udvæxter. Næsehulen saa godt som forsvunden, ind- 

 skrænket til en simpel Luftgang, der er skudt saa 



