232 



Som den eneste af vore Tandhvaler med lang, smal Luffe 

 er den strax kjendelig. Fra Halvspækhuggeren, dens nær- 

 meste Slægtning, kjendes den desuden paa de smaa Tænder. 



Fig. 111. Grindehval. Hovedskal. 



Som tilfældig Gjæst er den nogle faa Gange strandet i 

 Danmark, paa Nordkysten af Sjælland og ved Middelfart. Den 

 hører hjemme baade i Atlanterhavet og i det Stille Hav. 



En Slægtning af Grindehvalen er Grampus griseus, der er 

 strandet paa Holstens Vestkyst og flere Steder paa Englands Kyst, saa 

 at der er Grund til at vente den ogsaa hos os, skjønt Arten i det hele 

 synes at være mere sydlig. Den har lignende but Snude og smal spids 

 Luffe som Grindehvalen ; men den er mindre, 1 — 1 2 Fod (3 1 00 — 3800) 

 lang; Luffen er kortere; Overkjæben er tandløs; i Underkjæben findes 

 kun 3 eller indtil 7 smaa Tænder siddende forrest i Kjæben ; Farven er 

 fremherskende graa, paa Ryg, Luffe og Hale dog nærmest sort, paa 

 Bugen hvid, paa mere eller mindre af den forreste Del af Hovedet enten 

 hvid eller lys graa; Mellemkjæbebenet er ikke særlig bredt fortil, og 

 nærmest foran Næseboret er det pudeformet forhøjet. Den tandløse 

 Overkjæbe, sammen med den faatandede Underkjæbe, og det lyse Ansigt 

 udmærke den fra alle vore Hvaler. 



