39 



Af Slægten findes i Danmark sex Arter: Troldflagermus, 

 Dvergflagermus , Brunflagermus, Nordflagermus, 

 Skimmelflagermus og Sydflagermus, Vesperugo 

 abramus, V. pipistrellus, V, noctula, V. borealis, 

 V. di se ol or og V. serotinus. De tre første staa som de 

 oprindeligste overfor de tre sidste i at have beholdt en lille 

 Kindtand i Overkjæben mellem Hjørnetanden og den forreste 

 store Kindtand, om den end kan være yderst vantreven; hos 

 de tre sidste er denne Tand helt forsvunden. 



V. abramus og V. pipistrellus ere overfor V. noctula de 

 mere lavtstaaende. Hos dem er den lille forreste øvre Kindtand 

 endnu forholdsvis anselig; mellem nedre Hjørnetand og øvre 

 Fortænder er der ikke fremkommet noget nærmere Sammen- 

 spil; de nedre Fortænder staa paalangs i Kjæben. Hovedskal- 

 lens Form er i det væsenlige som hos Slægten Vespertilio, 

 Ansigtet forholdsvis langt, Næsehulen ikke opsvulmet. Hjerne- 

 kassen hvælvet op over Ansigtet., Ørelaaget er forholdsvis langt 

 og smalt. Vingen har endnu den oprindelige brede Form, idet 

 5te Finger har sin oprindelige Længde, og Flyvehuden naar 

 ud paa Foden. Begge Arter ere desuden forholdsvis smaa. 



Mellem V. abramus og V. pipistrellus er der kun ringe For- 

 skjel. V. abramus staar et lille Trin lavere end V. pipistrellus, 

 hvad der viser sig i, at dens øvre ydre Fortand er lidt mindre 

 vantreven. 



Hos V. noctula er den forreste øvre Kindtand saa van- 

 treven, at den er lige ved at forsvinde; nedre Hjørnetand griber 

 ind i Fordybninger i begge de øvre Fortænder, der staa tæt 

 sammentrængte; nedre Fortænder ere stillede paatværs i Kjæben. 

 Hovedskallens Ansigt er paafaldende forkortet, Næsehulen op- 

 svulmet og Hjernekassen ikke hvælvet. Ørelaaget er kort og 

 bredt. Som ualmindelig øvet i Flugt har den faaet lange, smalle 

 Vinger, hvis 2den Finger er særlig lang og stærk, medens 

 5te Finger er bleven kort; Flyvehuden naar kun til Hælen. 

 Arten er en af vore største Flagermus. 



Skjønt V. borealis, V. discolor og V. serotinus staa højere 

 end V. noctula i helt at have mistet forreste øvre Kindtand, 

 og skjønt de i Sammenspillet mellem nedre Hjørnetand og 

 øvre Fortænder og i Ansigtets Korthed ere lige saa højt ud- 

 viklede, ere de dog i et Par Henseender blevne staaende paa 

 et lavere Trin: deres Næsehule er ikke opsvulmet, og deres 

 Vinger have beholdt mere af den sædvanlige Form, med større 

 Korthed og Brede. 



V. borealis og V. discolor ere som de smaa vistnok de op- 

 rindelige overfor den store V. serotinus, og af dem er igjen 

 V. borealis et lille Trin lavere end V. discolor, hos hvem den 

 ydre øvre Fortand er mere indskrænket. V. serotinus har der- 



