116 



Den ringe Størrelse, det korthaarede Øre og den lange Hale 

 ere de lettest opfattelige ydre Kjendetegn overfor Lossen. I 

 Tænder og Hovedskal ere de to Arter næsten ens undtagen i 

 Størrelse. 



Fig. 49. Vildkat. Hun. Hovedskal. Formindsket. 



I Stenalderen har den været udbredt over Landet, vel mest 

 knyttet til Skov; dens Knogler ere ikke sjeldne i Stenalderens 

 Kjøkkenmøddinger; fra Bornholm kjendes den 

 [ dog ikke. Senere er den uddød hos os, naar vides 



ikke. Ingen sikker historisk Efterretning haves 

 om den herfra. Den har i Danmark haft en 

 Del af sin Nordgrændse; fra Norge kjendes den 

 ikke; fra Sverig foreligger kun et enkelt Fund, 

 fra Stenalderen i Skaane; i vore andre Nabo- 

 lande lever den eller har den levet. 



(^ 



Fig. 50. Vildkat. 



Nedre højre 

 Rovtand. Natur- 



Vistnok i Jernalderen er Huskatten indført i 

 Landet, Det kan neppe siges at være en anden Art end den europæiske 

 Vildkat ; men den synes dog, i hvert Fald væsenligst, at stamme fra en 

 egen Race af Arten, hjemmehørende i Afrika, lidt mere lavbenet og lang- 

 halet og lidt spinklere end vor Vildkat, oftest regnet for en egen Art: 

 F e 1 i s c a 1 i g a t a (eller ocreata, maniculata osv,). Maaske dog ogsaa den 

 europæiske Vildkat hist og her har været tæmmet; der findes blandt 

 Europas tamme Katte i Nutiden dem, der have næsten alle Egenskaber 

 fælles med vor Vildkat. 



