153 III 



Oversigt over Arterne. 



1. Forv. lysere eller mørkere graa, med sortebrune 



Skygger; Nyremærket hvidt, med mørk Kærne. 



3. s o li d å g i n i s. 

 Farven anderledes 2. 



2. Med tydeligt Ringmærke; en mørk Streg fra 



Bølgelinien henimod Nyremærket naar ikke 



dette 2. e x o 1 é t a. 



Uden tydeligt Ringmærke; en mørk Streg for- 

 binder Bølgelinien med Ringmærket.. 1. vetusta. 



1. C. vetusta Hb. Tavle XXI, Fig. 279. 



Forv.s Grundfarve lys gulgraa, i hele Vingens Rand- 

 hælvte dækket af brune og sortebrune Skygger; paa Tap- 

 mærkets Plads en sort Plet. I Kanthælvten ved Roden og 

 i Spidsen et hvidligt Strøg. Mellemlinierne mangler; af 

 Ringmærket ses i Reglen kun et Par sorte Prikker. Nyre- 

 mærket tydeligt, med en sort Skygge udad. Bølgelinien 

 lys, skarpt takket, forbunden med Nyremærkets sorte 

 Skygge ved en sort Streg. Bagv. graa- 

 brune, med Midtplet. Halskraven gul- 

 graa. Brystet sortebrunt. V. 2,4—2,7 

 Ctm. 



Ægget med hvidlig Skulptur, gult, 

 senere læderbrunt. Larven forander- 

 lig, oftest grøn, sjældnere brunlig, med 

 3 gullige Ryglinier, imellem dem paa Fig. 280. Calocam- 

 hvert Led 3 hvide Prikker; Sidestriben pa vetusta Hb. 

 gul, foroven brunkantet. Hovedet grønt Puppens Bagende, 

 eller brunligt. L. 6,5 Ctm. Paa fugtige (Efter Haverhorst.) 

 Steder paa Polygonum (Hindeknæ), /ns. 

 Stargræs o. a. Puppen tyndskallet, med 2 Torne i Bag- 

 enden. (Fig. 280.) 



Hist og her, kendt fra alle Landets Dele. August- 

 Oktober og efter Overvintringen. 



2. C. exoléta Linn. Tavle XXI, Fig. 281. 



Ligner en Del den foregaaende Art, men er lysere be- 

 støvet, dog er Kanten mørkere. Ringmærket stort, omtrent 

 af samme Farve som Nyremærket; dette sidste sort ud- 

 fyldt forneden og med en sort, takket Skygge udad. Af 

 den ydre Mellemlinie ses ofte en dobbelt Række sorte 



