11 



ved Følehornenes Form: krogdannede, f. Eks. hos Oljebillen 

 (Meloé), kamdannede, f. Eks. hos mange Smældere o. s. v. 

 eller ved Følehornenes noget eller meget større Længde, 

 f. Eks. hos Moskusbukken (Aromia moscata) og Tømmer- 

 manden (Astynomus ædilis). Fremdeles kan Hannen have 

 stærkt udviklede Kindbakker, f. Eks. hos Egehjorten (Lucanus 

 cervus) eller uens udviklede Kindbakker, idet den venstre 

 overgaar den højre i Størrelse eller afviger i Tændernes Antal 

 og Form, f. Eks. hos Agathidium af Aadselgravernes Gruppe. 

 Hannen kan endvidere bære særegne Udvækster paa første 

 Brystring, f. Eks. hos Rovbillen Bledius, Næsehornsbillen 

 (Oryctes) og Snudebillen Rhynchites betulæ, hos hvilken sidste 

 Udvæksten udgaar fra Undersiden af Brystringen. Vandkalve- 

 hanner har særlige Griberedskaber, nemlig Samlinger af smaa 

 Sugekopper paa Forbenenes Fod. Pupperøverhannen (Calo- 

 soma) har fire, andre Løbebillehanner to eller tre udbredte Led 

 paa Forbenenes Fødder. Hannen til Oedemera har stærkt for- 

 tykkede, krummede Baglaar. 



. Hunnerne har derimod plumpere Bagkrop, ofte ringere 

 Flyveevne og svagere Sanseorganer. Undertiden, som hos Vand- 

 kalve, riflede Dækvinger, et Forhold, der yderligere kan være 

 mærkeligt ved, at ikke alle Hunindivider hos samme Art har 

 en saadan Vingeskulptur. — Hos mange Løbebiller har Han- 

 nerne færre synlige Bagkropsringe end Hunnerne. 



En gennemført, videnskabelig Gruppering af Bil- 

 lerne, der klart udtrykker alle Formernes virkelige Slægt- 

 skabsforhold, eksisterer ikke, og Grunden dertil er ikke 

 mindst den, at man endnu ikke har noget indgaaende 

 Kendskab til Hovedmængden af Larverne. — I denne 

 Sammenhæng bør det imidlertid fremhæves, at danske 

 Forskere og Samlere er blandt dem, der hidtil har givet 

 de fleste og bedste Bidrag til Oplysning om Billelarver. 



Som oven nævnt er Larvens Legeme saa forskel- 

 ligt fra det fuldmodne Dyrs, at man paa Forhaand ikke 



