75 



2. A. nemorivågus Dft. Nær beslægtet med foregaaende. 

 Lidt mindre med forholdsvis kortere Dækvinger. Brystets Bag- 

 hjørner skarpe, men ikke fremstaaende som hos binotatus. 

 Karakteristisk for denne Art er ogsaa, at Dækvingernes Side- 

 rande er stærkt fremstaaende lidt foran Spidsen, saaledes at 

 der- dannes en stor Indbugtning. Benene altid røde. L. 10«"™. 



Yderst sjælden, kun kendt i 3 Expl.; Brede, Lillerød, Lundtofte. 



3. A. signåtus Panz. Større og mere robust end bino- 

 tatus. Følehornene begbrune mod Roden, lyse mod Spidsen. 

 Brystet forholdsvis bredere og ikke saa stærkt indsnævret 

 bagtil. Baghjørnerne stumpe. Dækvingernes Mellemrum flade 

 og brede. Siderandene som Regel lyse. Undertiden har Dæk- 

 vingerne et svagt grønligt Skær. Benene begbrune. L. 1 1 — 111/2™"'- 



Hidtil kun kendt i 2 Expl.; Tromnæs (Falster) og Volsted, 

 Nord f. Skanderborg. 



4. A. pseudoæneus Dej. Mørk bronzegrøn. Hove- 

 det bredt, fint punkteret bag Øjnene. Følehornene begbrune, 

 Leddene mod Roden røde. Brystet bredere end langt, glat, 

 med stærkt punkteret For- og Bagrand. Siderandene jævnt 

 rundede. Baghjørnerne stumpe. Dækvingerne svagt udvidede 

 bag Midten, upunkterede. Striberne stærke. Mellemrummene 

 runde. Benene og Undersiden sorte. L. 12— 12V2'"'"- 



Sjælden, men udbredt. 



14. Diachromus Er. 

 Denne Slægt skelnes let fra de andre 

 Slægter af Underfamilien ved dens stær- 

 ke Farver. Kun en Art her i Landet. 



1. D. germånus L. Hovedet gul- 

 brunt. Følehornene begbrune, lyse mod Ro- 

 den. Brystet helt mørkt metalblaat eller grønt, 

 yderste Kant af Siderandene gule. Dækvin- 

 gerne gulbrune, med en udvisket blaagrøn 

 Plet ved Sømmen mod Spidsen; Striberne 

 stærkt punkterede. Benene gule. Under- Pig. 109. Diachro- 

 siden sort. L. 9— 10 mm. mus germanus. 



Meget sjælden; Sydsjælland, Lolland, Falster. 



