156 



7. B. ripårium Oliv. (lunulåtum Fourcr.). Meget nær 

 beslægtet med foregaaende, men betydelig større. Dækvinger- 

 nes Farve er mere brunlig, med mindre blaat men lidt stær- 

 kere iriserende Skær; den rødgule Plet og Spidsen er som 

 Regel mindre og mørkere; den 6te Punktstribe, som hos den 

 foregaaende Art naar langt forbi Midten, er hos nærværende 

 Art kort og naar langtfra til Midten. Benenes og Følehornenes 

 Rodleds Farve mørkere rødgul. L. 4 — 5 mm. 



Hidtil kun funden ved Esbjerg, og et enkelt Stykke ved 

 ydre Bjerrum Vest for Ribe. 



Gruppe 3. 



(Underslægt Cdmpa Motsch.). 

 Oversigt over Arterne. 



1. Dækvingerne brungule med mørke Teg- 



ninger 8. fu m igåtum 



Dækvingerne sorte, højst med rødgul Spids 



og Plet foran denne 2. 



2. Brystets Hjørnegruber enkelte; Baghjør- 



nerne ikke stærkt fremtrukne. Formen 



smallere 9. assimile 



Brystets Hjørnegruber i Bunden dobbelte; 

 Baghjørnerne stærkt fremtrukne. For- 

 men bredere 10. Clårkii 



8. B. fumigåtum Dft. Sort med svag Bronzeglans. Dæk- 

 vingerne brungule med sortebrune Tegninger i Form af sammen- 

 flydende Længdepletter; undertiden breder den mørke Farve 

 paa Dækvingerne sig saa stærkt, at kun nogle enkeltstaaende 

 Pletter af den lyse Farve bliver tilbage. Brystet lidt bredere 

 end langt, indsnævret bagtil; Baghjørnerne retvinklede; Bagran- 

 den utydelig punkteret. Hjørnegruberne store, i Bunden delte 

 ved en lille ophøjet Længdefold. Dækvingerne ægdannede, 

 Striberne smalle og dybe, fint punkterede, forsvindende mod 

 Spidsen og Siderne; de mellemste Mellemrum noget hvæl- 

 vede. Benene og Følehornenes Rod lysere eller mørkere rød- 

 gule. L. 4— 4V2"""- 



Ikke almindelig, dog vidt udbredt. 



