162 



vingerne ægdannede, svagt hvælvede og hver med 6 temmelig 

 grovt punkterede, bagtil forsvindende Striber; Mellemrummene 

 meget let hvælvede. Benene mørkebrune, Skinnebenene rød- 

 gule, Følehornene begbrune. Rodleddene rødgule. L. SVs— 4""". 



Var. vélox Er. Større og lidt bredere, ofte mørkere me- 

 talfarvet eller blaa. Dækvingerne med 7 Striber, der er mere 

 regelmæssig punkterede end hos Hovedformen. L. 4 mm. 



Meget almindelig og udbredt. Udprægede Eksemplarer af 

 Varieteten sjældnere; Amager, Gedser. 



Denne og de to følgende Arter danner en Gruppe, Metal- 

 lina Motsch., karakteriseret ved, at Dækvingerne ved Roden 

 har en indtrykket Tværlinje eller Basalrand, der strækker sig 

 fra 4de Punktstribe til omtrent udenfor Forlængelsen af 6te, 

 hvor den støder sammen i en stump Vinkel med Randstriben. 



21. B. nigricorne Gyll. Mørkt bronzebrun, skinnende. 

 Brystet er betydelig bredere, næsten dobbelt saa bredt som 

 langt; Bagranden forholdsvis bredere end hos den foregaaende, 

 Baghjørnerne stumpvinklede. Dækvingerne højere hvælvede, 

 hver med 6 temmelig fine og regelmæssige Punktrækker med 

 ganske flade Mellemrum. Følehorn og Ben sortebrune; Skinne- 

 ben og Fødder undertiden brunlige. L. 3V2'"'". 



Meget sjælden; Silkeborg, Udbyhøj ved Randers Fjord. 



22. B. gilvipes St. Sort, ikke meget skinnende og med 

 Dækvingernes Spids ofte i større eller mindre Udstrækning 

 brunlig. Brystet bredt hjerteformet; Baghjørnerne skarpt ret- 

 vinklede, Bagranden lidt tilbagetrukken i Midten, grovt punk- 

 teret. Dækvingerne ægdannede, temmelig hvælvede, med 7 

 grovt punkterede, bagtil forsvindende Striber og hvælvede Mel- 

 lemrum. Følehorn mørkebrune, de 2 eller 3 første Led samt 

 Benene rødgule. L. 2V2 — 3 mm. 



Gruppe 7. 



(Underslægt Peryphus Stph. pars). 



Oversigt over Arterne. 



1. Dækvingerne kun med en stor lys Plet 



henimod Spidsen 23. lunåtum 



Dækvingerne med en stor lys Plet paa 

 forreste Halvdel og en anden hen- 



