100 



dele mer eller mindre sorte, den øvrige Del af Leddene 

 gulbrune. Benene indtil Laarenes Midte sorte, derefter 

 rødgule. For- og Mellemføddernes Spids, Bagskinnebene- 

 nes Spids og Bagfødderne brune. — Hunnen (levende): 

 Prothorax og Bagkroppen grønlige. Hovedet, Meso- og 

 Metathorax og undertiden Bagkropsspidsen rødlige; i tør- 

 ret Tilstand helt brunrød eller brungul. Følehornene, en 

 Plet paa Issen, 3 brede, sædvanlig sammenflydende Plet- 

 ter paa Mesonotum, en Stribe paa Scutellum, Metanotum, 

 1. Bagkropsled og de flg. Leds Rod, Mesopleurernes Om- 

 kreds, Sternum, Hofterne og Laarenes Rod sorte. L. 

 6—8 mm. 



Larven ukendt. 



Assensegnen. 



2. P. trisignåtus Forst. (Kirbyi Th.). Hannen: 

 Sort; Vingeskællene og oftest Randen af Pronotums Bag- 

 hjørner, Bagkropsspidsen og Benene rødgule; Hofterne, 

 Hofteringene og Laarenes Rod sorte. Hunnen: Brun- 

 gul; Følehornene, Pandefeltet, 3 brede Striber paa Meso- 

 notum, Spidsen af Scutellum, Scutellumsvedhænget og 

 Metascutellum, i Reglen hele Bagkroppens Overside, 

 Brystets Underside, Hofternes Rod og i Reglen Pletter 

 paa Laarenes Rod sorte. L. 6 — 9 mm. 



Larven græsgrøn eller karmoisinrød, paa Ryggen 2 

 hvide Linier, ligeledes en hvid Linie paa hver Side nær 

 Spiraklerne. Ved Grunden af hvert Thorakalben en brun 

 Skygge. Hovedet brunliggult med lyse Sømme og sorte 

 Øjefelter. Paa Carex- Arter. 



Almindelig. Maj — August. 



3. P. clitellåtus Lep. (pallicårpus Htg.). Hannen: 

 Sort; Vingeskællene, Bagkropsspidsen og Benene røde. 

 Hofterne og Laarenes Rod sorte eller sortplettede. Hun- 

 nen: Brungul; Følehornene, Pandefeltet, 3 brede Striber 

 paa Mesonotum, en Plet paa Scutellum, Scutellumsved- 

 hænget, Metanotum, den største Del af Bagkroppens 

 Overside, Mesopleurerne i forskellig Udstrækning, Hof- 



