112 



samt hos Hannen den sidste Genitalplade og hos Hunnen 

 den yderste Del af Bagkropsspidsen i større eller mindre 

 Udstrækning smudsig rødgule. Benene gullige, Hofterne 

 i større eller mindre Udstrækning og ogsaa ofte Laarenes 

 Rod sorte, Bagskinnebenenes Spids og Bagfødderne brune. 

 Vingerne klare, Aarerne brune, Costalaaren og Vingemær- 

 ket dog bleggule. L. 4—5 mm. 



Larven blaaliggrøn, med Tværfolder, noget mørkere 

 paa Ryggen. Spirakellinien fin, hvid; under denne paa 

 Siderne rækkevis anbragte Børster, der paa de sidste 3 

 Led er rødbrune. Cerci ogsaa rødbrune. Hovedet med en 

 mørkere Skygge over de sorte Øjefelter og i Ansigtet. Paa 

 Blommetræ. 



Taasinge, Assensegnen, Horsens. Maj. 



10. P. pallidivéntris Fall. Sort; Munden, Prono- 

 tums Baghjørner, Vingeskællene, Undersiden og Benene 

 hvidgule; en Plet paa Spidsen af Baglaarene, Bagskinne- 

 benenes Spids og Bagfødderne sorte. Bagkroppens Over- 

 side mer eller mindre sort, ofte med gule Siderande, eller 

 gul med en sort Plet paa hvert Led, eller helt gul. Vin- 

 gerne klare, Aarer og Vingemærke brune, Costalaaren gul. 

 L. 5— 6 mm. 



Larven grøn. Ryggen tværrynket. Hovedet med sorte 

 Øjefelter og en mørkere Issestribe. Hvert Leds Sidefold be- 

 sat med 3 Haar. Paa Hindbær, Nellikerod og andre Planter. 



Vidt udbredt, vist temmelig almindelig, i Granskove. 



11. P. quércus Htg. Sort; Overlæben, Pronotums 

 Baghjørner og Vingeskællene rødgule. Bagkroppen rød, 

 1. Rygled og Spidsen sorte, Hannens Bagkrop i videre 

 Udstrækning sortfarvet, undertiden omtrent helt sort. Be- 

 liene rødgule, Hofterne, en Plet paa Baglaarenes Spids, 

 Enden af Bagskinnebenene og Bagfødderne sorte. Vin- 

 gerne klare, Aarer og Vingemærke brune, Costalaaren 

 noget lysere. L. 5—7 mm. 



Larven smukt teglstensrød med mørkebrun Rygstribe, 

 hvorfra der fra 5. Led udgaar mørkebrune Skraastriber 

 bagud, som stadig bliver smallere. Rygstriben bagtil paa 

 hver Side med en hvidlig Stribe. Paa hvert Led med 



